149 



Bagrand paa hvert af Bagkropsleddene (undtagen 1.), og hos 

 Hannen de mellemste Bagkropsleds Overside eller hele Bag- 

 kroppens Overside gule. Benene rødgule med Hofter, Hofte- 

 ringe og Laarenes Rod sorte. Vingemærket gult, den øverste 

 Halvdel tykkere og mørkere. L. 9—10 mm. 



Larven er skinnende gulgrøn med mørkere grøn Ryg. 

 De smaa sorte Spirakler forbundet ved en hvid Linie. 

 Hovedet lyst gulbrunligt med 2 skinnende sorte Issepletter 

 og sorte Øjefelter. Paa Bregner [Pteris aquilina og Åspidium 

 felix mas). Forpupningen sker under Fyrrebark, i Gange, 

 som Larven selv udgnaver. 



Almindelig. Maj— Juni. 



2. S. geniculåta Th. (xanthoceros Steph.). Skelnes 

 fra de foregaaende ved de i Oversigten anførte Karakterer 

 samt ved, at Vingemærket er omtrent ensfarvet gult. L. 

 9— 10 mm. 



Larven er ikke med fuldstændig Sikkerhed adskilt fra 

 den foregaaende Arts, som den skal ligne; men Hovedet 

 skal være lyst graagrønt med Isse og Pande sorte til ned 

 forbi Øjnene. Paa Ørnebregne {Pteris aquilina). 



Kun kendt fra Nordsjælland. 



5. Stromboceros Knw. 



Kroppen langstrakt. Pandefeltet skarp begrænset. 

 Forvingerne med 4 Cubitalceller. Bagvingerne med 

 2 Midtceller. Hunnens Brodskeder bagtil sammen- 

 stødende, simpelt afrundet. 



Kun 1 Art af et Pteronus-sigtigt Udseende. 



1. S. delicåtulus Th. (eborina Kl.). Gullig; Hovedet 

 undtagen Munddele og Følehorn, en Plet paa hver af 

 Mesonotums Sideflige og Mesosternum sorte. Bagkroppen 

 hos Hunnen med 2 brede, brune Pletter paa hvert Led, 

 hos Hannen med brun Spids. L. 7 mm. 



Larven ensfarvet grøn. Hovedet bleggrønligt med 2 

 sorte Issepletter. Ryggen med Vorter, der hver bærer en 

 temmelig lang Børste. Paa Bregner {Pteris aquilina og 

 Åspidium felix mas). 



Ikke almindelig; Nordsjælland, Sorø, Falster, Ry. 



