103 



aflange, brune og hvide Pletter med hverandre, langs 



Apicalranden mindre, runde. Randhaar mørke, men langs 



Apicalranden paa begge Vingepar med hvide Partier. 



Bagvinger lysegraa, næsten hyaline, med mørkere Ribber. 



Ben brunliggule. 



Vf. d 18—21 mm; 9 22—25 mm. Maj og August. 



Meget almindelig langs Gudenaa fra Silkeborg til 

 Randers. 



Udbredt over hele Europa. 



H. ornåtula Mac Lachl. (Fig. 90c, d). Ligner fore- 

 gaaende Art og er maaske identisk med den. Dens For- 

 vinger er knap saa broget tegnede, idet den lysegraa Mem- 

 bran er overstrøet med talrige, mørke Punkter, imellem 

 hvilke der findes lysegule Haar. Desuden findes en større, 

 mørk Skygge tæt ved Pterostigma og enkelte større, mørke 

 Pletter langs Bagranden. Randhaar mørkebrune. Bag- 

 vinger lysegraa, næsten hyaline, med mørkere Ribber og 

 Randhaar. Ben gulbrune. Hos Hannen er Fordybningen 

 mellem 9. og 10. Tergit (set fra Siden, Fig. 90 c) svagere 

 end hos guttata; ligeledes danner Yder- og Underkant af 

 10. Tergit en skarp Vinkel med hinanden (afrundet hos 

 guttata); inderste Led af de nedre Vedhæng svagere 

 kølleformet, og Indskæringen i Spidsen af 10. Tergit (Fig. 

 90 d, set ovenfra) er mindre dyb. 



Vf. d 18—21 mm; 9 22-26 mm. Maj, Juli, Septbr. 



Arten, der er udbredt over Mellemeuropa, saa langt 

 mod Nord som til Hamborg, er endnu ikke funden hos os. 



7. H. lépida Piet. (Fig. 88 d). Hoved og Thorax brun- 

 sorte til sorte med gyldengul Behaaring. Bagkroppen 

 sortebrun med lys Sidelinie og gulbrun Underside. An- 

 tenner gullige ved Roden, med brede, sorte Ringe, brun- 

 lige i den yderste Halvdel. Maxillarpalpernes 3. Led læn- 

 gere end det 4. Forvinger lange og smalle, udvidede mod 

 Spidsen, graagule, med utydelige, brune Pletter, særlig 

 langs Apicalranden og ved Pterostigma og med lysgylden 

 Behaaring. Randhaar brune med gule Partier langs Api- 



