176 



stærkt udbuet, Costalfeltet temmelig bredt, Apical- 

 randen tydelig indbugtet ved hver Apicalribbe. 

 Diskcellen i begge Vingepar længere end dens 

 Skaft. Membran og Ribber i Forvingen med meget 

 smaa Korn, der bærer skraatliggende Haar. Spore- 

 antal hos begge Køn 1, 3, 4. 



Kun een Art, der findes ved stillestaaende Vand, 

 navnlig Skovdamme. 



Ph. brevipénnis Curt. (Fig. 155, 156). Hele Lege- 

 met rødbrunt til kastaniebrunt. Baghovedets Vorter og 

 Prothorax rødliggule. Behaaring 

 rødbrun. Antenner rødbrune og 

 med mørkebrune Ringe i den 

 basale Del. Forvinger glinsende, 

 gulbrune til brunlige, Randene 



smalt mørkebrune, Postcostal- 



Fig. 156. Analvedhæng af , i u ^ ir j 



Ph. brevipénnis. a,&c^; c?. ^"'""^^^ «g^^^ mørkebrunt. Ved 



(Efter Mac Lachl.). Arculus findes et hyalint Punkt, 



et lignende, men mindre tyde- 

 ligt, ved Thyridium og et tredie ved Grunden af 3. Apical- 

 celle. Spidsen af Apicalribberne lysegule. Ribber brune. 

 Bagvinger hyaline og med gullig eller gulbrun Spids. 

 Ribber gulbrune. Radialsektor forket før Media. Ben 

 gulbrune og med sorte Torne. 

 Vf. 19-25 mm. Juni-Septbr. 



Arten synes ikke at være almindelig udbredt, om den 

 end er fundet flere Steder paa Øerne. Fra Jylland kendes 

 kun et Findested, en Mose ved Stilling Sø. 



Den kendes fra Nordeuropa, Belgien, Tyskland, Bos- 

 nien, Ungarn og Sibirien. 



7. Stenophylax Kol. 

 Første Fodled hos begge Køn længere end 

 andet. Forvingerne stærkt udvidede i Spidsen, 



