180 



3. S. stellåtus Curt. (Fig. 159 c, d). Ligner i Farve 

 S. nigricornis. Den lyse Plet ved Thyridium tydelig 

 og stærkt indsnævret paa Midten. 

 De lyse Længdepletter i Cellerne 

 oftest tydeligere hos denne Art, og 

 ligeledes findes som oftest en 

 tydelig, hyalin Plet ved Grunden 

 af tredie og fjerde Apicalcelle. 

 Forvingernes Apex lidt mere til- 

 spidset. 



Vf. 28-40 mm. Juni— August. 



^ ^Vy^ 



Ikke almindelig; men der ken- 

 Fig. 159. Analvedhæng af des dog et stort Antal Findesteder 

 S. nigricornis. a^"; &?. fra Jylland. 



S. stellatus. c c^; d ?. Udbredt over omtrent hele 



(Efter Mac Lachl.). Europa til ind i Asien. 



4. S. latipénnis Curt. (Fig. 157; 160 a). Ligner de 

 foregaaende Arter; men Følehorn og Vinger er lidt lysere. 

 De eneste absolut sikre Kendemærker ligger i Analved- 

 hængene. 



Vf. 28—40 mm. Juli— Septbr. 



Synes at være sjældnere her i Landet end foregaa- 

 ende. Sønderby paa Fyen, Borum, Pedholt, Flaunskjold, 

 Aastedbro, Silkeborgegnen, 

 Blykobbeaa. 



Udbredelse uden for 

 Danmark som den fore- [ Y) 

 gaaende Art. 



5. S. luctuosus Pill. 

 (Fig. 160 h, c). Hele Lege- 

 met sortebrunt til sort. 

 Mesothorax's Scutellum 

 gult med to sorte Længde- 

 baand. Bagkroppens Seg- 

 mentrande ofte lysere. 

 Hovedets og Thorax's Be- 

 haaring guldgul eller rød- 



Fig. 160. Analvedhæng af S 

 pennis. a ^. S. luctuosus. 

 c 2. S. permistus. d $; e, 

 (Efter Mac Lachl.). 



, lati- 



f 6- 



