23 



Udbredt fra Skandinavien til Alperne. Her i Danmark 

 synes den at være sjælden, idet den kun er tagen i Nærheden 

 af Himmelbjerget paa en sandet Bakke, ved Skanderborg Sø 

 og i Maglevandsfaldet paa Møen. Efter nogle Forfattere holder 

 den sig helst i Nærheden af Skove paa Marker og Enge, efter 

 andre foretrækker den sandede Bakker. 



7. St. bicolor Charp. (Fig. 21). Hos Hunnen er Føle- 

 hornene forholdsvis lange, og de enkelte Led er fra det sjette af 

 længere end brede. 

 Farven graa-, brun-, » id 



gul- eller grønagtig, 

 undertiden sortag- 

 tig, særdeles varie- 

 rende. Undersiden ^ 



og Benene stærkt '^' 



haarede. Den ligner ^^^'^ ^^'"^''"2^ ^f Stenobothrus bicolor cf. 



° Bogstaverne samme Betydnmg som i Fig. 15. 



til Forveksling fore- 



gaaende; men Dækvingernes Forrand hos c/ ikke saa stærkt 

 fremadbøjet. L. (f 12— 16mm- q 15— 22mm. 



Denne Art er vor alleralmindeligste Markgræshoppe; den 

 forekommer paa alle Slags Lokaliteter. 



3. Gomphocérus Thunb. 



Følehornene traaddannede, men ud mod Spidsen 

 med en Kølle, der er mindre tydelig hos Hunnen. 

 Forbrystets Sidelister tydelige og stærk bøjede som 

 hos St. bicolor, og Pandegruberne skarpt begrænsede. 

 Slægtens Arter ligner særdeles foregaaendes. 



Oversigt over Arterne. 



1. Følehornskøllen brunsort. Trommehulen 



dækket (Fig. 13a) G. maculåtus. 



Følehornskøllen hvid i Spidsen. Tromme- 

 hulen aaben eller halvt dækket G. ru fus. 



1. G. maculåtus Thunb. (Fig. 22). Hoved, Forbryst 

 og Dækvinger grønlige eller brune. Pandegruberne adskilte 



