i'7l 



I företalet har Min Herre yiort mig mera heder än någonsin 

 någon annor: hnru skall jag den knnna bemöta? 



Då M. H. un beder j)iig intressera hos hans Excellence. ligger 

 just det i wägen, att M. H:re mig så n)ycket berömt, som aldeles 

 måste slutas partiskt. Men äfter det ej går an, skrifwer jag i dag 

 ett bref till en som skall wisa det till Hans Excellence, och intei'- 

 cedera för Eder, af mig där till twungen, då jag rent ut skrifwer 

 att jag ej törs bedia Hans Excellence, at det ej må se egennyttigt 

 [ut] och af partiskt nit för mycket beröm, och utom hwilket jag med 

 mine böner icke släpt hans Excellence, som gynnar alla swenska, 

 hwilka willia distinguera sig till nationens heder. 



Gud gifvve Min Herre många dagar att rista edert namn alt 

 diupare och diupare i odödelighetens klippa. Emedlertid hafwer 

 M. H:re uprest sig en stod, som står längre än någon Potentats 

 stod i hwad metall den då warit guten. 



Edert wärk skall jag bewara som en heligdom och det skall 

 uplysa mitt mörka museum. 



Jag förl)lifwer med ouphörlig tacksamhet 



Min Herres 



hörsamste tienare 

 Upsala d. ^^ April Carl Linna^us. 



1757. 



Efter afskrift af B. Bergius (vol. XI .s. 148). 



* Clercks Svenska Sinndlar, soin iiys.s utkommit. 



Il8i>. 



Edel och Högachtad Hr Gommissarie. 

 Wår tids namnkunnige Insectologe. 



Jag har en tid arbetat med Phalasnerne, det .swåraste släktet 

 af alla. Det är kommit så widt, att de om 14 dagar skola tryckas. 



Som altså de Curienxe i werlden komma at dantsa på detta 

 mitt bröllop, och giästerne pläga ej komma med tomma händer; 

 så är till en så hederlig och stor man i konsten min ödmiuka och 

 hiertans bön, att Hr Commissarien täckes genomse sine Phalasner, 

 bcsynnerligen grågiökarne och de alldra minste, och om där ibland 



