29 



tenväxter. En gång erliöll jag i Orsundaån ett individ, soui 



hade sugit sig fast på en kräfta. 



Hvad artens geografiska utbredning beträffar, så är den 



känd från större delen af Europa, förekommande i sött vatten 



liksom vid Östersjökusterna. 



SL IV. Cystobranchus Diesing, 1859. 



Kroppen, isynnerhet bakkroppen, ko)istant betydligt plattad, 

 utan papiller. Hvarje typiskt segment består af 7 ringar. 

 Längs hvaråera sidan af bakkroppen finnes en rad af 11 

 pidserande bläsor. Bursan kort och trång, utstjälpt bildande en 

 vårta mycket kortare än kroppens bredd på samma ställe. 



Kroppen är i jämförelse med öfriga Ichtkyobdellider utbredd 

 och närmar sig i detta hänseende åtminstone de smalare arterna 

 af Clepsine. Eramkroppen, åtminstone hos tämligen samman- 

 dragna individ, är betydligt smalare än bakkroppen, Clitellum är 

 genom ringfåror, som äro något djupare än fårorna mellan kropps- 

 ringarne i allmänhet, tydligt afsatt såväl från prfficlitellum som 

 bakkroppen. Denna senare är betydligt bred och platt, åtminstone 

 hos tämligen sammandragna individ 2 — 3 gånger så bred som 

 framkroppen baktill, för öfrigt tämligen jämnbred, bredast något 

 bakom midten. Sidoblåsorna äro belägna på bakkroppens elfva 

 första segment. De äro betydligt större än hos de tvä före- 

 gående släktena och upptaga de 2 — 3 första ringarne i hvart 

 segment. Af ven hos konserverade exemplar äro de alltid mycket 

 tj^dliga. Det för släktet, iitom den platta kroppsformen, hufvud- 

 sakligen utmärkande är antalet ringar i ett typiskt segment. 

 Hvarje sådant består nämligen af sju ringar, af hvilka en eller 

 annan genom en grundar'e fåra kan vara ytterligare delad. Krop- 

 pen är försedd med ett likadant mörkt, i stjärnformiga punkter 

 uppträdande pigment som hos föregående släkte. Ögon saknas 

 hos vår art. 



