35 



sugskifvan, som därföre blir skarpare afsatt an lios föregående 

 art. Ög-oneu äro sex, belägna på ett sätt, som motsvarar för- 

 hållandet hos Ä. brunnens (fig. 72). 



Högst afvikande från den vanliga typen är främre sug- 

 skifvans utbildning. Munhålan är lika stor som vanligt, men 

 (less y'ågg är ej ombildad till en från f ramkroppen starkt af- 

 satt sugskifva på samma sätt som hos föregående art och nära 

 nog alla andra Ichthyobdellider, utan framkroppen fortsattes 

 omedelbart och utan någon yttre gräns i munhåleregionen, hvar- 

 för kroppen framtill synes tvärt afhuggen (tig. 70). Blott då 

 djuret suger sig fast därmed, blir munhålan något, om ock högst 

 obetydligt trattlikt ixtvidgad och något litet afsatt från fram- 

 kroppen, och den eljes något uppsvälda munranden blir då ut- 

 bredd i form af en smal, tunn skifva (fig. 72). Hos denna art 

 bildas alltså sugskifvan blott af själfva den yttersta munranden, 

 i\nder det att hos föregående art och de flesta öfriga Ich- 

 thyobdellider hela eller åtminstone större delen af munhålans 

 y-ågg tages i anspråk för sugsldfvans bildning. 



Kroppsfärgen är gulaktigt hvit på grund af de talrika 

 genomlysande spottkörtel- och kokongkörtelcellerna, hvilkas 

 sekret är blekgult. De däraf bildade små gula punkterna äro 

 spridda nästan öfver hela kroppen, mycket talrikare på rygg- 

 an på buksidan och större på bakkroppen än på framkroppen. 

 De saknas blott i munhäleregionen samt på bakre sugskifvans 

 yttre del. Bakom anus finnes en svagt framträdande fläck, 

 bildad af fina förgrenade pigmentstrimmor af rödbrun färg. En 

 dylik fläck omgifver ögonen, och liknande pigmentstrinnnor 

 finnas stundom också mycket sparsamt här och där på fram- 

 kroppen. På ryggsidan af bakre sugskifvan finnes nära peri- 

 ferien en rad af åtta små mörkbruna punkter. På grund af 

 kroppens genomskinlighet förlänar näringskanalen med sina blind- 

 säckar, då den är fylld med blod, åt djuret en vacker färg- 

 teckning. 



Liksom den föregående tycks äfven denna art förekomma 

 uteslutande på Cottiis scorpius, och den sitter alltid fästad på 

 den ljusa buksidan. Den är i sina rörelser lika trög som före- 

 gående. 



Jag har hittills blott erhållit tjugusjxi exemplar, alla tagna 



3 



