49 



dels enstaka, dels bildande större eller grupper med ungefär 

 samma anordning, soin Apathy (24) har beskrifvit. 



Körtelceller. Med alseende på läget äro dessa af två väsent- 

 ligt olika slag, dels sådana som bibehållit sitt ursprungliga läge 

 bland de öfriga epidermiscellerna, ehuru de erhållit en i viss 

 mån afvikande funktion, dels sådana som blifvit djupt insänkta 

 i den underliggande väfnadsmassan, så att själfva cellki*oppen 

 ligger innanför hudmuskelsäcken, ofta mycket långt aHägsnad 

 från sin ursprungliga plats, som numera betecknas af utförings- 

 gångens mynning. De förra vill jag på grund af deras läge 

 kalla epidermiskörtlar i inskränkt bemärkelse, under det att 

 jag indelar de senare på grund af deras olika funktion i två 

 slag: slemkörtlar och kokongkörtlar. 



1) Epidermiskörtlarne. Dessa körtelceller förekomma talrikt 

 öfver nästan hela kroppsytan, äfven på utsidan af sugskifvorna, 

 däremot ej på dessas insida. Till form och storlek afvika de 

 rätt mjxket från de vanliga epidermiscellerna. 



BouRXE (45) omnämner tillvaron af dessa celler hos Pisci- 

 cola med följande ord (sid. 431) : "In Piscicola the mucous glans are 

 very numerous, but they never extend below the level of the other 

 epidermic cells; they lie in the same series and are only di- 

 stinguishal)le by their greater breadth, the position of the 

 nucleus and their contents". Han meddelar äfven en figur, som 

 noo-a öfverensstämmer med denna beskrifning. Emellertid har 

 jag aldrig på något af de exemplar af Piscicola geometra, som 

 jag imdersökt, lika litet som hos någon annan Ichthyobdellid 

 funnit epidermiskörtlar, som varit fullkomligt lika vida i sin 

 yttre som i sin inre del, och hvilkas inre yta varit i jämnhöjd 

 med de öfriga epidermiscellernas. I stället har jag funnit, att 

 deras yttre del vanligen är mycket smal under det att deras 

 inre ända är mer eller mindre utbredd och skjuter in ett stycke 

 innanför epidermiscellerna, så att körtelcellen i sin helhet är 

 ungefär dubbelt så lång och nedtill vanligen äfven dubbelt så 

 bred som dessa. Formen är sålunda i regeln flasklik eller päron- 

 formig ffigg. 6, 23, 73). Hos C'«??o&de//a Zop/zfi har jag stundom 

 sett en och annan körtelcell betydligt förlängd, så att den 

 sträcker sig nästan ända in till ringmusklerna. I så fall har 

 formen varit spolformig, i det att äfven den inre ändan varit 



