79 



het detta nu må vara, och ej till äfventyrs blott hafva samma 

 betydelse som de öfriga blindsäckar, hvilka kunna förekomma 

 såsom sidobihang till magen (se sid. 70), detta framgår med till- 

 räcklig tydlighet, s^-nes det mig, redan däraf, att de hafva en 

 så ytterst trång mj^nning, liksom ännu mera däraf, att deras 

 innehåll, då de äro fyllda, alltid visar ett helt annat utseende 

 än magens (se %. 7(5). Denna olikhet är alltid mycket tydlig, 

 men är särskildt i ögonen fallande på snitt genom sådana djur, 

 hvilkas körtelblindsäckar just i fixeringsögonblicket uttömt sitt 

 sekret. Sådana preparat har jag erhållit såväl af Callobdella 

 nodnlifera som af Abranchns microstomus (fig. 76). 



Blindtarniarue. Dessa äro längst fram beklädda af ett epitel 

 (l)t. e.), som utgör en omedelbar fortsättning af magepitelet. 

 Det består af mer eller mindre höga cylinderceller (figg. 44, 77), 

 hvilka afsöndra sekret vid beröring med tarminnehållet. Längre 

 bakåt blifva cellerna mer och mer plattade och deras sekre- 

 toriska förmåga upphör. I bakre hälften består epitelet af stora 

 tafvelformiga celler (figg. 46, 47), mellan hvilka gränserna ofta 

 äro mycket otydliga, under det att kärnorna alltid äro skarpt 

 framträdande. 



Epitelet bildar i motsats mot tarmepitelet sällan några 

 veck (fig. 48). 



Tarmen. Här är epitelet synnerligen rikt veckadt såväl 

 på tvären som framför allt på längden (fig. 48), och till större 

 delen omgifvet af en stor blodlakun, såsom jag vid redogörelsen 

 för blodkärlssystemet närmare skall visa. 



Epitelcellerna äro ganska olika hos de olika arterna. 



Hos Abranchus brunnens (tig. 41)) består epitelet af två 

 slags celler. Dels finnas nämligen, och dessa äro de talrikaste, 

 tämligen små (15 n långa och 5 fi breda), cylinderformade, 

 upptill utbredda celler, hvilkas kärnor äro belägna midt i cellen. 

 Med sina j^ttre ändar beröra dessa celler hvarandra, men äi'o 

 för öfrigt skilda af ganska betydliga mellanrum. Dels finnas 

 här och där spridda ibland de föregående celler, som äro dubbelt 

 så långa som dessa och mer än dubbelt så breda. Till formen äro 

 de kort klubblika och hafva en i den yttre, ansvällda delen af cellen 

 belägen stor kärna. Alla cellerna äro i hela tarmen utom längst 

 baktill klädda med ungefär 4 ii långa, tätt sittande flimmerhår. 



