82 



Rhynchobdellidernas farvnx. såväl för att förklara, hvarför ja^ 

 gifver oriranet detta namn, som för att visa det berättigade 

 uti att räkna farjaigealslidan såsom en del af mmihålan, dels 

 äfven nämna några ord angående Leuckarts li_\'])otes om upp- 

 komsten af Hirudineernas blindtarmar. 



Rhynchobdellidernas farynx. Sedan gammalt bar man jäm- 

 fört Rhynchobdellidernas framsträckbara sx;grör med Gnathobdel- 

 lidernas med kroppsväggen fast förenade farynx, men de flesta 

 författare inskränka sig till att påpeka den i ögonen fallande 

 likheten i byggnad mellan dessa organ ntan att söka göra klart, 

 huruvida de verkligen hafva samma moi'fologiska betydelse. 



BouRNE (45, sid. 436 flf.) vill homologisera Rhynchobdelli- 

 dernas proboscis med hela den främre kroppsändan hos Gnatho- 

 bdelliderna, men denna åsikt synes mycket svagt grundad och 

 har genom Apathys (24) undersökningar öfver segmenteringen 

 l)lifvit fullkomligt vederlagd. 



Helt nyligen har Leuckart (29) framställt en ny hypotes, 

 i det han anser proboscis hos Rhynchobdelliderna vara homolog 

 ej med Gnathobdellidernas farynx utan med deras käkapparat, 

 under det att den s. k. oesophagus hos Rhynchobdelliderna, 

 d. v. s. den mellan basen af proboscis och magens främre ända 

 befintliga delen af näringskanalen, skulle vara den verkliga, 

 med Gnathobdellidernas homologa farynx, hvilket namn han 

 därför uteslutande vill tillägga denna del. Han tänker sig tyd- 

 ligen organets utveckling på följande sätt, ehuru han ej fullt 

 klart har uttalat det. Från en gemensam stamform, som ägt 

 en farynx med trekantigt lumen, hvilken i sin främre ända burit 

 tre i munhålan utskjutande käklika ansvällningar, hafva två former 

 utgått. Hos den ena, som var urtypen för Gnathobdelliderna, 

 hade dessa ansvällningar bibehållit sig fria och ytterligare ut- 

 vecklats; hos den andra däremot, urtypen för Rhynchobdelliderna, 

 hade ansvällningarna sammanväxt till ett kort rör. Från den 

 förstnämda af dessa former hafva de nutida Gnathobdelliderna 

 utvecklats på så sätt, att farynx blifvit förlängd och dess mu- 

 skulatur förstärkt samt ansvällningarna iitbildade till de nuva- 

 rande käkarne, under det att från den sistnämda formen nu- 

 tidens Rhynchobdellider hafva utvecklats, i det att det i början 

 korta röret växt ut till den ntxvarande proboscis, samtidigt med 



