80 



tannlakuneii, äro oit-Ä så vida, att ryggkärlet alldeles synes 

 ^ förlora sin själfständighiet tor ett längre eller kortare stycke, 

 och det torefaller, som om man rent af vore berättigad att 

 säga, att tarmen ligger inuti ryggkärlet. 



I fjerde (Äbranchus) eller femte segmentet af liliiidtarms- 

 regionen delar sig ryggkärlet i två grenar, hvilka i förra fallet 

 alldeles som förut kommunicera med tarmlakmien (tig. 48). Hos 

 Äbranchus likna dessa två ryggkärlsgrenar nästan iullkomligt 

 (le från sista lakunkammaren utgående grenarne, men när dessa 

 senare upphöra, fortsätta ryggkärlsgrenarne ytterligare bakåt, 

 alltjämt mycket vida, tills de vid sugskifvegangiiet alldeles 

 tvärt smalna och samtidigt upplösa sig i fina grenar, hvilka 

 jag emellertid ej kunnat följa. 



Hos de öfriga släktena äro de båda rjwgkärlsgrenarne 

 mycket smalare. De gå alltid på hvar sin sida af ändtarmen 

 och intränga i l)akre sugskiFvan, där de ytterligare förgrena 

 sig. Hos Callobdella har jag ej kunnat följa dessa kärl längre, 

 än tills de afgifvit hvartdera två grenar, hos Piscicola däremot 

 har jag kunnat följa dem i hela deras förlopp. Troligen afvika 

 de öfriga släktena, med undantag af Äbranchus, föga från 

 Piscicola i detta afseende. 



Hos Piscicola dela sig r3^ggkärlets båda grenar strax efter 

 inträdandet i l)akre sugskifvan hvardera i sju fina kärl, livilka 

 på skifvans utsida strålfonnigt löpa ut mot dess periferi, för 

 att där först l)öja sig åt sidan och löpa ett litet stycke utefter 

 periferien och sedan återvända och utmynna i bukkärlet omedel- 

 Itart invid sugskifvegangiiet (fig. Of!). Under sitt lopp från 

 perifei'ien mot bukkärlet ligga de ungefär midt emellan sug- 

 skifvans utsida och insida och äro där tätt tryckta intill de 

 från sugskifvegangiiet utgående fjorton nerverna (se sid. 67), 

 tillsammans med hvilka de genomsätta den sugskifvegangiiet 

 omgif vande kroppshåleafdelningen. 



Det är lätt att förstå, huru Leydig kunde få den före- 

 ställningen, att de från bukkärlet ät hvardera sidan utgående 

 sju grenarne vid sugskifvans periferi voro förenade med hvar- 

 andra, och att bukkärlet sålunda där slutade blindt med sex 

 par kärlslingor (jmf. 32, fig. 37), ty sedt från ytan ser det ut 

 ungefär så. 



