0() 



Bukkärlet (tigg. 75, 84—93, 95, 96)^ Sedan detta kärl i 

 främre kroppsändan, säsom nj-ss blifvit visadt, bildats genom 

 förening af de två första paren af ryggkärlets bågar, hvilken 

 förening vanligen kommer till stånd i svalgringspartiet men 

 stundom i första pr?eclitellarsegmentet, löper det bakåt, först 

 ett litet stycke förenadt med bukgangliekedjan på dess rygg- 

 sida, men sedan fästadt vid l)uksidan af näringskanalen. Där^dd 

 upptager det först det från far3'nx kommande ventrala faryngeal- 

 kärlet och sedan i 2:a och B:e prseclitellarsegmenten de l)åda 

 bakre från r^^ggkärlet utgående kärlbågarne. Sedennera sträcker 

 det sig genom hela kroppen utan att uågonstädes afgifva några 

 grenar, förr än det i bakre sugskifvan, där det är tätt förenadt 

 med gangliemassan, förgrenar sig på det sätt, som nyss blifvit 

 nämdt. Hos alla arterna kan man iakttaga, att kärlgrenar utgä 

 på samma gång som nervstammarne, men ingenstädes utom hos 

 Piscicola har jag kunnat följa dem. 



Hos Äbranchus-Sirterna samt hos CaUobdeUa lopJiii och 

 Cystobranchus marmnillatus ligger bukkärlet till nästan hela 

 sin längd fullkomligt inneslutet i ventralsinus (figg. 84 — 87). 

 blott här och där fästadt vid dess dorsala väarg;, och i reg-eln 

 på ryggsidan al' Ijukgangliekedjan. Hos de öfriga arterna där- 

 emot är det till allra största delen fullkomligt skildt från ven- 

 tralsinus och ligger antingen dorsalt midt öfver densamma eller 

 vid dess högra eller vänstra sida, blott inuti de utvidgningar 

 af ventralsinus, som förekomma omkring gangiierna, ligger kärlet 

 ofta ett litet stycke fritt. Hos CaUobdeUa nodidi/era är buk- 

 kärlet i framkroppen ännu till större delen omslutet af sinu.s, i 

 motsats mot förhållandet hos Piscicola geornetra och PlatybdeUa 

 anarrhichce. 



Blodkärlsystemets histologi. — Ryggkärlet. Detta kärls 

 egen vägg utgöres af en ytterst tunU membran (fig. 52), i hvil- 

 ken man blott mycket sällan upptäcker någon kärna. På de 

 ställen, där kärlet delvis eller fullständigt är inneslutet i dorsal- 

 sinus, tillkommer utanför denna membran en annan, som är lika 

 tunn, och som representerar väggen af sinus. Som denna senare 

 ^'■Åg^f^ mycket oftare innesluter kärnor, kan man på sådana ställen 

 stundom få se kärnor som sj^nas ligga i ryggkärlets vägg, men 

 .som i verkligheten tillhöra sinusväggen (fig. 3). 



