92 



äfven i de partier däraf, som ligga emellan de i tramkroppen 

 utgående grenarne. 



Bukkärlet. Här är väggen alltid betydligt tjockare än i 

 rysfgkärlet ocli visar sig på de ställen, där kärlet ligger inne- 

 slutet i ventralsinus, Itestå af två lager, hvilka äro lätta att 

 skilja från hvarandra på grund däraf, att det yttre mj^cket 

 lättare ujaptager färgämnen än det inre. Det är naturligtvis 

 blott det senare, som i egentlig mening tillhör bukkärlet. Uf- 

 efter kärlets hela längd ser man laterala förtjockningar af väggen, 

 stundom tillhöra båda dessa det yttre lacret (fiir. 53\ stundom 

 den ena det 3'ttre och den andra det inre (fig. 54), stundom 

 åter båda det inre. I dessa fördjupningar finnas kärnor, i de 

 yttre ofta också en särskild cellmembran. 



Xågra muskeltrådar förekomma i regeln icke i bukkärlets 

 vägg. Blott hos Platyhdella anarrhichcc synes detta kärl i sin 

 främre hälft vara försedt med en kraftio; muskelbelägafnino-. 



Kroppshålesystemet. 



Såsom jag redan förut betonat, är kroppshålesystemet ett 

 från Itlodkärlsystemet fullständigt afskildt organsystem. Det torde 

 emellertid vara berättigadt att redogöra för detsamma omedelbart 

 efter V)lodlvärlsystemet, dels därför att det så ofta antingen i 

 sin helhet eller åtminstone delvis sammanblandas med detta, 

 dels äfven därför att vissa af dess delar verkligen äro utl)il- 

 dade till formliga kärl, och därför att det innehåller en vätska, 

 som i hög grad liknar det i blodkärlen inneslutna blodet. Hvad 

 som förut är kändt angående detta organsj^stem har jag vid 

 min redogörelse för blodkärlsystemet omtalat. 



Hos alla de af mig undersökta arterna har jag funnit 

 kroppshålesystemet bestå af följande fyra, i kroppens längdrikt- 

 ning utsträckta hufvudafdelningar: en på näringskanalens buk- 

 sida belägen ventralsinus (v. s.), en på näringskanalens ryggsida 

 liggande dorsalsimis (d. s.) samt tvänne längs kroppens sidor 

 V)elägna lateralsinus (1. s.). Till dessa afdelningar kommer hos de 

 flesta arterna ännu en, som jag på grund af dess läge mellan 

 tarmen och blindtarmarne vill kalla tarmsinus (do. s.). 



