45 



Hufvudregiouen är delad i två ungefär lika långa hälfter, 

 af hvilka den främre omsluter munhålan, den bakre svalgrin<fen. 

 Den förra af dessa kallar jag därför munhålepartiet, den senare 

 svalgringspartiet. 



Munhålepartiet är i de allra flesta fall skål- eller skitlikt 

 utbredt och därigenom skarpt afsatt från svalgringspartiet. 

 Större delen af detta parti kan dessutom genom muskelverk- 

 samhet ytterligare utbreda sig och tryckas platt emot ett under- 

 lag i form af en stor sugskifva. Helt annorlunda är förhållandet 

 hos Abranchns microstomus och A. sexoculatiis. Här är mun- 

 hålepartiet ej alls bredare än svalgringspartiet, och. blott själfva 

 läppranden kan skiflikt utbredas, hvarigenom dessa arter få ett 

 från öfriga Ichthyobdellider betydligt afvikande utseende (se figg. 

 70 — 72). Piscicola och AbrancJius bära på ryggsidan af mun- 

 hålepartiet två par ögon. 



Svalgringspartiet bildar en omedelbar fortsättning af prsecli- 

 tellum och är till det yttre ej på något utmärkande sätt skildt 

 från detta. Hos ett släkte, Abranchns, bär äfven denna kropps- 

 del i sin främre del ett par ögon. 



Pneclitellum är, såsom redan nämdt, ej på något i ögonen 

 fallande sätt skildt från hufvudregionen. Det bildar alltid den 

 längsta delen af f ramkroppen. Från clitellum är det skildt 

 genom en tydlig ringfåra, djupare än mellan segmenten i 

 allmänhet. 



Clitellum är i allmänhet mycket tydligt till det yttre ut- 

 märkt såväl från prgeclitellum som från testisregionen. Dels är 

 det nämligen i sin helhet ofta smalare än de närgränsande kropps- 

 afdelningarna, dels äro ringarne smalare och slutligen är äfven 

 färgen ofta i någon mån afvikande. 



Testisregionen och blindtarmsregionen äro i de flesta fall ej 

 till det yttre på något i ögonen fallande sätt skilda från hvar- 

 andra. Blott när testes äro starkt utvecklade, under det att 

 näringskanalen är tom, är gränsen mellan dessa regioner något 

 framträdande. Tillsammans bilda de den väsentligaste delen af 

 bakkroppen. Från clitellum är testisregionen afsatt genom en 

 ringfåra. Hos Callobdella, Piscicola och Cystobranchus bidraga 

 de på dessa regioner anbragta sidoblåsorna i hög grad till att 

 utmärka desamma från den öfriga kroppen. 



