54 



De utgöra klotrunda eller oftast i kroppens länofdriktniii£r 

 något sträckta celler af mycket varierande, ehuru alltid betydlig 

 storlek; ofta uppnå de rent af kolossala dimensioner. Jag har 

 hos Abranchus brunnens uppmätt sådana, som varit ända till 

 250 f.1 i diameter, under det att de hos denna art i medeltal 

 torde hafva en diameter af 100 — 150 fx. Af samma storlek 

 har jag funnit dem äfven hos A. niicrostomus, Callobdella lophii 

 och Platjjbdella anarrhichce, under det att de hos de öfriga af 

 mig undersökta arterna genomgående äro mindre, 50 — 100 ju i 

 diameter. Dessa körtelceller innesluta en mycket stor kärna, 

 vanligen af oregelbunden form och försedd med talrika kärn- 

 kroppar. Det sekret, som af söndras, fyller slutligen större delen 

 af cellen och synes inuti cellen liksom äfven i större delen af 

 utf öringsgången i allmänhet fullkomligt homogent, närmare myn- 

 ningen visar det sig däremot vanligen kornigt. Kärnan blir 

 slutligen förstörd, hvarvid körtelns sekretoriska förmåga upphör. 

 Äldre individ besitta talrika sådana ''uttjänta celler" ibland de 

 funktionerande. 



Kokongkörtlarnes utföringsgångar (ko. k. u.), hvilka natur- 

 ligtvis växla i längd alltefter körtlarnes afstånd från clitellum, 

 äi'o mycket vida just som de lämna cellerna (figg. 50, 51), men 

 strax därpå af smalna de hastigt till fina rör, hvilka löpa rakt 

 framåt utan vindningar, ända tills de komma in i clitellum. Här 

 böja de mer eller mindre vinkelrätt af från sin förra riktning, 

 göra åtskilliga vindningar och utmynna därpå öfver hela ytan 

 af denna region utom på ett litet område rundt omkring köns- 

 r)ppningarne. Mynningarne äro. ytterst fina. 



Utföringsgångarne löpa emellertid ej oberoende af hvar- 

 andra utan ordning framåt, utan de äro samlade i täta knippen 

 (figg. 1, 50, 58), hvilka såväl till antal som läge i de allra 

 flesta fall äro fullt konstanta hos samma art. Dessa knippen 

 kan man vanligen urskilja redan ett litet stycke framför anus. 

 Sedermera tilltaga de genom nj^tillträdande utföringsgångar allt- 

 jämt i tjocklek, tills de i närheten af clitellum uppdelas i flera 

 och slutligen i clitellum alldeles upplösas. 



Jag nämde, att knippenas antal och läge hos hvarje art 

 är konstant, och jag kan tillägga, att med två undantag visa 

 alla de arter jag undersökt ett fullkomligt likartadt förhållande 



