59 



en mer eller mindre utvecklad kittsnbstans. Denna struktur 

 Lar jag funnit synnerligen t3'dlig hos längsmusklerna af CctUo- 

 hdella loplui (lig. 7). Muskelcellernas kärnor äro af mycket olika 

 form. Ratzel (40\ säger (sid. 270), att kärnorna äro "durchaus 

 regelmässig rund", och BoURNE (45) och Leuckart (29) känna 

 blott ovala kärnor. Sådana runda eller ovala kärnor har jag 

 hos de af mig undersökta arterna visserligen äfven funnit, fram- 

 för allt i (lo till de inre organsystemen hörande musklerna, samt 

 i vissa af sugskifvornas muskler och ofta äfven i de septala 

 musklerna och längsmusklerna (fig. 23), men ofta har jag också 

 påträffat kärnor af annan form. Så äro stundom längsmusklernas 

 kärnnr mer eller mindi'e utdragna och egendomligt veckade, så 

 att det ser ut, som om de vore spiralvridna (fig. 25), och ring- 

 musklerna synas nästan alltid hafva smalt stafformiga kärnor 

 (%. 25). 



Då muskulaturens anordning i sugskifvorna är fullkomlio-t 

 lika med den hos andra Hirudineer kända, anser jag mig ej 

 behöfva ujjj^ehålla mig däi'vid. Detsamma gäller om de dorso- 

 ventrala musklerna och deras septala anordning. Här tillkommer 

 det mig alltså blott att redogöra för hudmuskelsäckens byggnad, 

 då de arter jag undersökt sinsemellan visa karaktäristiska olik- 

 heter i detta afseende. För de muskler, hvilka tillhöra de inre 

 organsystemen, skall jag redogöra i sammanhang med dessa. 



Hudiuuskelsäckeu. Som vanhgt består denna ytterst af ett 

 enkelt lager ringmuskelträdar (v. m.), därinnanför af två lager 

 sneda, hvarandra korsande muskeltrådar (s. m.) samt innerst af ett 

 I ängsmuskel skikt (1. m.). Af dessa tre skikt är det sistnämda i 

 allmänhet det kraftigast utvecklade. Ofverallt visar sig emellertid 

 längsmuskelskiktet vara afbrutet eller åtminstone svagt utveck- 

 ladt längs kroppens sidolinier {iigg. 5, 67), så att det alltså är 

 deladt i två hälfter, en dorsal och en ventral. I de därigenom 

 bildade mellanrummen ligga lateralsinus. Gemensamt för alla 

 de Ichthyobdellider jag undersökt är äfven det, att hudmuskel- 

 säcken i sin helhet är svagare utvecklad i förhållande till kro})- 

 pens massa, än hvad den hos öfriga Hirudineer sj^nes vara. 



Jag behandlar de olika arterna hvar för sig. 



Callobdella rtodiili/era (fig. IV Ring muskel skiktet är väl ut- 

 veckladt, l^estående af tätt intill hvarandra liggande, jämförelse- 



