78 



på ett helt annat sätt. Han anser nämlig-en att dessa i blod- 

 massan lorekommande droppar äro omvandlingsprodukter af 

 maginnehåliet. Så säger han (sid. 665): "In der Nähe der 

 Magenwand entstehen sodann in dieser Masse helle Tropten von 

 schwachem Lichtbrechungsvermögen, die gegen den Epithelbelag 

 hin immer grösser werden nnd schliesslich da "svo sie letztenn 

 anliegen, die Substanzmasse, in die sie angelagert sind, bis anf 

 eine diinne Zwischenlage verdrängen". Jag är i tillfälle att 

 konstatera riktigheten af Ray Lankesters och Bouenes upp- 

 fattning gent emot Leuckarts. Jag har öfverallt tydligt kunnat 

 iakttaga, att dessa droppar verkligen äro afsöndrade från epitelet, 

 och jag har steg för steg kunnat följa sekretets utveckling. 

 Pä ett snitt kan man visserligen stundom få se, att sekret- 

 dropparne ligga i flera lager utanpå epitelet alldeles så som 

 Leuckart säger, men jag har alltid funnit, att detta i så fall 

 har berott därj^å, att snittet träffat ett veck af magväggen, 

 hvarigenom jag alltså delvis har fått ett ytsnitt af epitelcellernas 

 yttre delar. 



Utanför epitelet finnas mycket glest liggande, smala muskel- 

 trådar, mest longitudinella. Cirkulära muskeltrådar finnas nästan 

 endast mellan de ofvan (sid. 69) omtalade kamrarne, särskildt 

 hos CaUobdella nodulifera och Plscicola geometra, hos hvilka 

 de Ijilda väl utvecklade ringmuskler. 



Körtelbliudsäckar. Dessa äro ett par O,--'- 0,3 mm. långa och i 

 allmänhet nägot smalare blindsäckar, som utmynna i magen 

 alltid i första clitellarsegmentet. Deras mynningar äro mycket 

 trånga, hos CaUobdella nodulifera blott omkring 10 /< i genom- 

 skärning. De äro klädda af ett epitel, som är tydligt blott när 

 körtelsäcken är tom. Epitelcellerna visa sig då vara sekret- 

 celler af ungefär samma form som magepitelets (fig. 42), men 

 de synas förhålla sig något olika till färgämnen. 



Dylika bildningar hafva, så vidt jag vet, aldrig förr blifvit 

 iakttagna hos Hii^udineerna. Jag har emellertid fiumit dem 

 hos alla de arter jag undersökt med två undantag, nämligen 

 Ct/stobranchus mammillatus och PlatybdeJla anarrhichce. 



Att dessa blindsäckar verkligen förtjäna namnet körtel- 

 blindsäckar, som jag gifvit dem, i det att de äro organ speciellt 

 anpassade för af söndring af ett särskildt sekret, af livad beskaffen- 



