80 



Äfven hos A. microstomus (%. 77) är större delen af tar- 

 men klädd med ett väl iitveckladt flimmerepitel. men cellerna 

 visa sig här ej bestå af två olika slag som hos föregående art. 

 \'isserligen äro de mycket olika hvarandra såväl till storlek 

 som form, så att det fimies små (15 /t långa), kort cylindriska 

 celler och stora (intill GO fi långa), smalt klubblika, men dessa 

 olika cellformer öfvergå småningom i hvarandra, i det att de 

 sistnämda förekomma på de längst iu i tarmlumen inskjutande 

 partiei'na af de hos denna art för öfrigt ganska låga vecken, 

 de förstnämda däremot i mellanrummen mellan vecken, såsom 

 på fig. 77 tydligt synes. 



Hos Callobdella nodulifera (fig. 21) åter hafva epitelcel- 

 lerna i allmänhet ungefär samma storlek och form som de mindre 

 hos Abranchus hrunneus men äro ej flimrande. Blott på ett 

 ställe, nämligen i sista hälften af fjerde segmentet af blindtarms- 

 regionen bestar epitelet af höga cylinderceller (omkr. 25 //), 

 som sluta tätt intill hvarandra och äro försedda med mycket 

 långa flimmerhår, som ej äro kortare än cellerna själfva. 



I det närmaste som den sistnämda arten förhålla sig äfven 

 C. lophii och Piscicola geometra, hos hvilken redan Leydig (32) 

 beskrifver förekomsten af cilier. 



Tarmens muskulatiir är mycket kraftigare utvecklad än 

 magens. Nästan utefter hela sin längd omgifves den af ringmuskel- 

 trådar (figg. 2, 48), som ofta bilda ett tämligen sammanhängande 

 lager, ehuru visserligen till större delen genom den nyss om- 

 nämda blodlakunen skildt från epitelet (fig. 48). Framtill, strax 

 bakom öfvergången till magen, äro ringmuskeltrådarne synner- 

 ligen grofva och bilda en kraftig sfinkter. Hos Abranchus 

 brunnens finnas dylika ringmuskler äfven för öfrigt mellan 

 tarmens of van (sid. 73) beskrifna kammare, om ock svagare 

 än den första stora sfinktern. Hos A. microstomus är denna 

 anordning ej så tydlig. Hvad de öfriga arterna beträffar, så 

 visar sig äfven hos dem ringmuskeltrådarne kraftigast strax 

 framför de blindsäckartade utbuktningarne al tarmen. 



■Slutligen är att nämna, att jag hos J.?>j'aMCÄ2(S-arterna, 

 särskildt hos A. microstomns, inuti tarmen funnit fria celler 

 (omkr. 15 fi i diam.), som öfver hela sin yta äro rikt cilierade 

 (fig. 78). Då jag ännu oj har tillräckligt undersökt dessa celler 



