105 



äro betydligt mindre än de kringliggande, och hvilka färgas 

 allra mest intensivt af eocin. 



Med afseende på körtelmassans utbredning utanl'ör muskel- 

 lagret öfverensstämma de öfriga släktena något så när med 

 Callohdella, nnder det att Äbranchiis synes stå tämligen isole- 

 rad. Särskildt ntmärker sig Piscicola genom en körtelmassa, 

 som alls icke står efter CaUobdellas i utveckling. 



Bursau. Denna är ett säcldiknande organ, hvari den ge- 

 mensamma änddelen af ductus ejaculatorii nij^nnar, och som 

 öppnar sig utåt medelst den hanliga könsöppningen i 2:dra 

 clitellarsegmentet, genom hvilken den hos alla synes kunna ut- 

 stjälpas. Äfven med afseende på bursans utveckling har jag 

 kunnat urskilja två skilda typer. Men här är det Gallohdella, 

 som står isolerad och utmärker sig genom en enorm och högst 

 egendomlig utveckling af detta organ, som däi'emot hos de öfriga 

 släktena är ganska obetydligt. 



Jag vill här beskrifva Äbrandnis brunnens och Callobdella 

 noduUfera och vill därvid betona, att C. lo2)hii fullkomligt öfver- 

 ensstämmer med C. noduUfera med afseende på bursans byggnad, 

 tinder det att alla öfriga arter, jag haft tillfälle att undersöka, 

 i det närmaste öfverensstämma med Äbranchus brunnens. 



Äbranchiis brunneus (figg. 63, 64). Bursan är här ytterst 

 outvecklad, både kort och trång. När den utstjälpes, bildar 

 den därför blott en liten vårtlik uj)phöjning, i hvars spets 

 ductus ejaculatorius mynnar. Den är klädd med ett epitel af 

 höo^a celler, hvilka i de inre delarne af bursan äro secerne- 

 rande. Muskulaturen i bursans vägg är mycket svag. 



Af de öfriga till samma typ hörande arterna har Piscicola 

 geometra en nägot större bursa med tämligen väl utvecklad 

 muskulatur. 



Callobdella noduUfera (fig. 12). Här når l)ursan, såsom 

 ofvan nämdes, en högst ansenlig och i vissa fall mycket egen- 

 domlig utveckling. Såsom fig. 12 visar, utgör den en stor, 

 plattad säck, hvars ^'■Agg är rikt veckad. Ett särskildt stort 

 veck går rakt framåt, omedelbart framom mynningen af ductus 

 ejaculatorius. 



Bursans insida är klädd af ett epitel, som bestar af mycket 

 höga och smala celler (fig. 11, bu. e.). 



