25 



rigera staaer ved Ampliiura fiUformis^ Og jeg har selv i mit tidligere Arbeide henledet Op- 

 mærksomheden paa, at de saakaldle « nøgne« Ophlurider som oftest ere mindre nøgne end 

 de synes. Der er neppe nogen ægte Ophiuride — Talen er her ikke om Euryaliderne — , 

 som mangler .Mundskjolde, Sidemundskjolde, Radialskjolde eller Genitalplader, og i mange 

 Tilfælde ere Armpladerne virkelig tilstede — som f. Ex. hos Oplnopsila, OpJnoscolex og 

 Oplnoblenna, hos Opliiomyxa ialfald Bugpladerne — skjøndt de først komme tilsyne, naar den 

 bløde Hud, som har dækket og tilsløret dem, fjernes eller tørres ind. Jeg antager ogsaa, 

 at den Række større og fastere Skælplader, som hos adskillige «nøgne» Former, f. Ex. hos 

 Opldartlirum, Ophiomyxa og OpMoneplithys, løber langs med Skivens Rand fra Arm til Arm 

 — den lader sig ogsaa med Lethed udpege hos adskillige skællede Former, f. Ex. hos 

 Ophionereis og visse Amphiura- kv{&v ^ og svarer til «Randbræmmen» hos Asterophylerne og 

 til • Randpladerne » hos Asteriderne, hvor den vistnok er aldeles constant, skjøndt den ofte 

 forbigaaes i Beskrivelserne — vil lade sig paavise i de fleste Tilfælde; den mangler dog, 

 som man vil faae at see, hos Ophionema. Ofte, f. Ex. hos Oplnm-thrum , Oplnopsila, 

 Ophiopeltis og OpJnoscolex, men hverken hos Ophiomyxa, Oplnoblenna eller Ophionema, 

 findes der endogsaa i den tilsyneladende bløde og nøgne Skivehud fine Smaaskæl, som først 

 komme tilsyne ved Indtørringen, saa at man ikke ret veed, om man skal regne en saadan 

 Form til de nøgne eller til de skællede Slangestjerner. 



Ophionephthys liniicola m. danner imidlertid, som den vedføiede Skizze antyder, 

 paa en ny og uventet Maade en Overgang mellem de nøgne og skælklædte Amphiurider. 

 En Deel af Skiven er nemhg aldeles nøgen, en anden Deel — foruden Radialskjoldene 

 og de andre i Klasse med dem staaende Dannelser — derimod beklædt med vel udviklede, 

 haarde og faste Kalkskæl! Havde disse udbredt sig over hele Skiven, vilde Dyret være at 

 henføre til Slægten Amphiura ; havde de derimod manglet ganske , vilde det sluttet 

 sig nærmest til Ophiopeltis og til den nedenfor beskrevne Ophionema blandt de aldeles 

 nøgne , blødhudede Slangestjerner. Som yderligere Vidnesbyrd om Umuligheden af at ud- 

 sondre disse som en egen Gruppe eller Familie har derfor denne nye Slægt en egen Inter- 

 esse, den er et nyt Led i den lange Kjæde af Former, som for- 

 binder de Slægter, der frembyde den største iModsætning i ydre 

 Charakterer, ved næsten umærkelige Overgange og gjør en syste- 

 matisk Opstilling af Ophiuriderne til en meget indviklet og van- 

 skelig Sag. 



Skiven, som overmaade let løsner sig fra Armene, er 

 meget blød, flad paa Rygsiden, stærkt bugtet i Randen, saaledes 

 at fem større Indbugtninger svare til Armenes Udspring, fem 



„,. f mindre til Mellemrummene mellem disse. Radialskioldene 



Skiven af •* 



Ophi(»iei)hthys limkola. ere lange og smalle, bredest udadtil og der lige alskaarne, spidse 



4' 



