19 37 



Gange saa lange som Skivens Tvermaal, og som flade og mere brede end høie (jeg opfatter 

 dem som næsten cylindriske), Mundskjoldene som mere brede end lange, hvad kun undtagelsesvis 

 er Tilfældet; een Fodpapil finder jeg kun i selve Armspidsen o. s. v. Mere Vægt lægger 

 jeg paa, at Peters ikke omtaler det ydre Bi-Mundskjold, men jeg finder det dog overmaade 

 rimeligt, at det enten kunde have manglet eller været heelt usynligt hos Berliner-Museets 

 Exemplar(er), eller at, om der ogsaa har været Spor dertil et eller andet Sled, denne meget 

 lille og aabenbart ikke constante Deel var bleven betragtet som uvæsentlig, hvortil der ogsaa 

 kan være meget god Grund. Hos vort større Exemplar findes den tre Gange og mangler 

 lo, hos et andet er den tydelig overalt, hos et tredie udviklet nogle Steder, ulydelig paa 

 andre. Men selv om man vilde ansee dette Rudiment for eensbelydende med den skarpt 

 udprægede ydre Mundskjoldshælvte hos Pectinura (gorgonta, stellata) , vilde man dog ikke 

 kunne stille Arten sammen med disse; den har ikke disses massive Skiveskæl, store nøgne 

 Radialskjolde eller skarpt udprægede Indsnit i Skiven, og Slægten OpMopeza bliver 

 derfor fremdeles at beholde. — Derimod viser det sig nu, at den af mig tidligere beskrevne 

 OpMopeza Yoldn ikke kan blive staaende i Slægten; jeg kunde dengang ikke hen- 

 føre den til nogen anden Slægt end OpMopeza og kunde ikke forudsee, at der ved 

 umiddelbar Sammenligning vilde vise sig Forskjelligheder , som kunde gjøre deres 

 Henførelse til samme Slægt temmelig mislig. Imidlertid var jeg ikke blind for, at 

 der allerede efter Beskrivelsen af OpMopeza fallax maatte være temmeUg stor Forskjel 

 mellem den og OpMopeza Yoldii, og man vil finde delte tilbørligt fremhævet i min 

 Beskrivelse af denne Art. For saa vidt man nu skulde mene, at da det har vist sig, 

 at Mundskjoldenes Tvedeling dog er et mindre paaUdeligt Slæglsmærke, gjorde man 

 maaskee bedst i at stryge den af Charakterisliken af Pectinura og henføre OpMopeza 

 Yoldii til denne Slægt, med hvilken den f. Ex. slemmer i Henseende til Skiveind- 

 snittenes Tydelighed og Skarphed, saa maa jeg bemærke, at jeg ikke kan finde dette 

 lilraadeligl. Ilos de mig bekjendte Arter af Pectinura (gorgoma^ stellata) ere Skivcskællene 

 massive. Radialskjoldene synlige og Bi-Mundskjoldet stort og vel udpræget; hos OpMopeza 

 Yoldii ere Skiveskællene fine. Radialskjoldene usynlige, og til Bi-Mundskjoldel sees der intet 

 Spor. Jeg foreslaaer derfor at oprette en ny Slægt for den sidstnævnte Art og at benævne 

 den Ophiopsammus paa Grund af Skivens ligesom « sandede » Overflade. 



1 en mig for ikke længe siden til Undersøgelse meddelt Bække af Ophiurider fra 

 den sa.mme Samling var der endnu en lille Ophiodermalide , som i saa høi Grad ligner en 

 ung OpMopeza fallax ^ at jeg et Øieblik troede, at den hørte derhen, men som aabenbart 

 repræsenterer en heet ny Combinalion af Charakterer, som man ikke tidligere har kjendf. 

 Dens Skive er nemUg ikke beklædt med egentlige Korn , men paa begge Sider læt beklædt 

 med korte og fine Bør s ler. Skjøndt Materialet kun er ringe, og skjondt jeg ellers nødig 



