42 24 



med Kornbeklædning paa Skivens Ryg, turde det blive vanskeligt nok at hævde dem høiere Rang 

 end en Underslægts, og hindre dem i at flyde sammen med Ophiocomerne. Man vil da kun 

 kunne give den negative Definition af Ophiomastix^ at den omfatter de 0^/«*oco?na-agtige Dyr, 

 hos hvilke Skiven ikke er beklædt med Korn alene, men enten nøgen eller beklædt med 

 flere eller færre korte eller lange Pigge, eller med Korn og Pigge i Forening, og hos 

 hvilke den øverste Armpig paa visse Led hist og her i Armens indre Deel kan være ud- 

 styret med et kløvet Køllehoved — en Definition, som tilvisse ikke tilfredsstiller de For- 

 dringer, man i Almindelighed og med Ret gjør til en Slægtscharakleristik. 



En saadan OpMomastix uden Køllepigge og med Skiven besat med Korn og Pigge 

 mellem hinanden, eller, om man hellere vil, en Ophiocoma med Pigge paa Skiveryggen 

 blandede mellem Kornene, er af mig benævnet Opbiomastix niixta Lth. Den er fra Samoa- 

 og Fidji-Øerne og erhvervet fra »Museum Godeffroy« i Hamburg, fra hvilket jeg senere 

 har havt tre mindre Exemplarer fra Fidji-Øerne til Undersøgelse. — Skivens Tver- 

 maal er 13""", derimod kan Armenes Længde kun tilnærmelsesvis angives til det sex- 

 dobbelle. Skiven forlænger sig lidt ud paa Armenes Grund som ofte hos Ophiocomerne. 

 DensRygside er tæt beklædt med Korn, men blandede med dem forekommer 

 der en stor Mængde korte og glatte Pigge af c. 1™" Længde; denne Beklædning fort- 

 sætler sig ogsaa noget om paa Bugsiden, hvor Armmellemrummene forresien, nærmest ved 

 Genitalspalterne, kun ere beklædte med fine Skæl. (Hos de mindste af de foreliggende 

 Exemplarer ere disse Pigge tilstede i mindre Antal; disse Exemplarer have et Skivetvermaal af 

 3 — 5min^ Qg (Jet, tør vel antages^ at hos endnu yngre Exemplarer ville Piggene mangle aldeles; 

 dem vilde man da ikke kunne undgaae at bestemme som Ophiocoraer, saafremt man ikke 

 tilfældigvis kjendte Arten i sin mere udviklede Skikkelse). Mundskjoldene, Sidemund- 

 skjoldene, de 4 Mundpapiller og Tandpapillerne frembyde ganske de hos Ophiocomerne 

 typiske Forhold. Armpladerne ligeledes: Bugpladerne tilnærmelsesvis kvadratiske med ligesom 

 afhuggede Hjørner og hule Sider; Rygpladerne udadtil begrændsede af en Bue, paa Siderne 

 af to Skraalinier, som vilde mødes under den foregaaende Plade. Det er en Selvfølge, at 

 begge disse Pladerækker ere bredere hos større, smallere hos yngre Exemplarer. 2 Fod- 

 papiller og 3 — 4 (kun undtagelsesvis 5) smækkre, glatte Arm pigge: den øverste og længste, 

 som dog ikke er udviklet paa alle Led (hos de meest udviklede Exemplarer i Reglen paa 

 hvert andet Led i Armens indre Deel, længere ude med større Mellemrum), er saa lang 

 som 4 eller 5 Armled; den er noget sammentrykt og viser en sjelden Gang (ligesom den 

 ovenfor beskrevne unge O. annulosa) Antydning til en Udvidelse i Spidsen, men har endnu 

 ikke Spor til Kølleformeu '). (Efter Analogien anseer jeg det dog for muligt eller rimeligt, at 



') Af Museets to omtrent lige store Exemplarer har det ene noget længere og talrigere Skivepigge end 

 det andet og tillige noget længere Armpigge, men Forskjeilen er dog ikke større, end at den godt 

 kan ligge indenfor Variationens naturlige Grændser hos samme Art. 



