55 73 



skelige Afsnit af Forsteningslæren kunne faae en forsvarlig Behandling i Hænder, der ikke 

 ere videre fortrolige med denne Afdeling af Dyreriget. Skal man slutte af d'Orbignys 

 Behandling af de fossile Ophiurider, maa hans Kundskab lil de levende Former have slaaet 

 langt under, hvad man kunde vente af en Forfatter , hvem man skylder de smukke Afbild- 

 ninger og Analyser af kanariske Asterider og Ophiurider. Det skal dog indrømmes til hans 

 deelvise Undskyldning, at hvad der før ham var præsteret paa det samme Omraade, eud- 

 ogsaa af udmærkede Zoologer og Palæontologer, heller ikke egnede sig til at tjene som 

 Mønster for Andre, som f. Ex. ovenfor er vist i Anledning af Slægten Ophiurella. 



2. Acrura .1^. «Ophiure pourvue aux bras de 4 rangées de piéces, entre 

 lesquelles sont de petites écailles par lignes transverses». Disse "Smaaskælt) 

 mellem Armpladerne ere de papilagtige Armpigge, som udmærke A.prisca (MUnst.) (Goldfuss t. G2, 

 f. 6) fra IMuslingkalken. Denne Art hører til de forholdsvis vel kjeiidte ; den har saa meget tilfælles 

 med visse Arter af AmpMura Forb., at man førend denne Slægts seneste Kløvning ved Ly man og 

 Lj ungman ikke kunde have havt stor Cetænkelighed ved at henføre den lil denne. i\Ien baade 

 i denne og i andre nærstaaende Slægter (Ophi'oderma, Ophiolepis, OpJuoglypha o. s. vj ere 

 Piggene saa lidet forskjellige fra Fodpapillerne, at Tilstedeværelsen af Papiller istedenfor 

 Pigge paa Siderne af Armene ikke kan betragtes som noget absolut eiendommeligt for 

 A. prisca. Imidlertid kan man vel lade denne Art vedblive at være Typ for en egen Slægt 

 ved Siden af AmpMura (s. sir.), Amphipholis^ Hemipholis o. s. v. — lildeels dog kun fordi 

 de Smaaforhold i Mundvæbning o. desl. , hvorpaa det ved dens linere Bestemmelse især 

 vilde komme an, ikke kunne ventes oplyste nogensinde. 



Af de 4 andre Arter, som d'Orbigny indbefatter under Slægten Acriifa^ ere de 

 to endnu altfor lidt kjendte, til at man kan bestemme deres Plads, nemlig: 



Acrura Cottaliliua cVOrh. (II Etage, Bathonien), «espéce pourvue de longs bras a 

 peine épineux«, og 



A. subnuda d'Orh. (14 Etage, Corallien), «espéce dont les bras gréles ont a peine 

 de tres petites épines entre les plaques«. De anførte Ord — som rigtignok antyde en vis 

 Lighed med A. prisca — ere alt, hvad man veed om dem. 



De lo andre Arter synes at kunne henføres til Slægten OpMoghjpha Lym. (Ophiura Fork) : 



A. Corniidaiia d^Orb. , opstillet paa de Brudstykker af en glatarmet og kortpigget 

 Ophiuride, som Cornuel har afbildet fra oNeocomien« (Mémoires de la socielé géologique 

 de France t. 3 (1848), t. 4, f. 2G— 30). De kunne idetmindste have tilhørt en Ophio- 

 glyplia ligesom de Levninger, der beskrives forskjellige Steder under Navn af Ophiura eller 



Acrura serrata (lioemer). (Smlgn. Koemer: die Versteinerungen des norddeutschen 

 Kreidegebirges (1841), 1. 6, f. 23; Reuss: Die Versteinerungen der buhmischen Kreide- 

 formalion, S. 58, t. 20, f. 26 ; Proceedings of Ihe geologicai Society, Vol. IV (1843), S. 233; 

 Dlxon: Geology of Sussex, S. 337, t. 23, f. 2 og 3). 



10* 



