38 -20 



fraviger det Princip, kun at beskrive Arter og Slægter, som flndes i Museets egen Samling, 

 mener jeg dog, at denne Slægtsform har saa megen Interesse, at det vil være rigtigst at 

 meddele en Beskrivelse af den paa dette Sted. Jeg foreslaaer at benævne den Ophiochæta 

 hirsuta. Skiven er saa tæt beklædt med denne fine Børstebeklædning, at man ikke seer 

 noget til dens Skælbeklædning, som dog efter Analogien maa antages at være tilstede, men 

 at være skjult; Radialskjoldene ere ligeledes aldeles usynlige. Der er ingen Indsnit i 

 Skiven ved Armenes Grund. M und skjold ene, som ere mere brede end lange og tresidede 

 med afrundede Sidehjørner, ere nøgne; derimod ere Mellemrummene mellem disse Dan- 

 nelser og Mundpapillerne kornede. Mundpapillerne ere talrige, 9—10, synes det, ved hver 

 Mundvigrand, de indre mere spidse, de ydre mere butte; Tænderne spidse. Ar m rygpladerne 

 langstrakt pæredannede , med den spidse Ende indad og den but afrundede udad; paa de 

 2 eller 3 inderste er den frie Hånd besat med Børster — hvilket her vel er at betragte som 

 en Forlæ.ngelse af Skivens Børstebeklædning ud paa Armenes Grund — ligesom hos visse 

 Ophioglyyha- og 0'phiocten-kv{QV. Bugpladerne have den hos Ophiodermerne sædvanlige 

 Form , men ere hos det foreliggende unge Exemplar noget langstrakte. Der er to Fod- 

 papiller og en tæt Række af fine børstedannede Armpigge, der ikke ere meget kortere end 

 Armsidepladerne; deres Antal synes at være c. 10. Farven er rødgraa med mørkere Arm- 

 baand. Skivelvermaal 4™™, Armlængde 14°"". 



Det er en Selvfølge, at denne Beskrivelse vil være at udvide og ændre adskilligt, 

 naar flere og mere udviklede Exemplarer foreligge, men jeg troer, at den er tilstrækkelig 

 til at sætte Andre i Stand til at gjenkjende denne interessante nye Slægtstyp. 



4. Til Kundskab om Slægterne Ophiocnemis og Ophiomastix, med 



Beskrivelse af tre nye Arter af den sidstnævnte Slægt fra Sydhavet 



(Ophiomastix mixta, asperula og caryophyllata m.). 



Som bekjendt inddelte Muller og Troschel de ægte Slangestjerner i to HFamilier»: 

 dem med fire og dem med to Genitalspalter i hvert Armmellemrum. Den første Familie, de 

 med fire, eller tyve i alt, bestod dog kun af to Slægter, som af Beskrivelsen kunne skjønnes at 

 have meget lidl Lighed med hinanden forresten; heller ikke var Genitalspalternes Stilling 

 den samme hos disse to Slægter, uagtet deres formeentlige Overeensstemmelse i Antal. 

 Hos Ophioderma ligge de nemlig lo og to i samme Radiallinie, den ene udenfor den 

 anden, saa at den hele Afvigelse fra dot sædvanlige bestaaer i, at Genitalspalten ved en Bro 



