37 55 



plader, flade rudeformige Armrygplader uden Kjøl og uden Knuder. Farven synes at 

 være temmelig variabel (f. Ex. gulagtig med nogle mørke Stænk paa Skiven eller fint tegnet 

 med mørkegrønt, rødt og hvidt). Forel(ibig har jeg etiketteret disse Exemplarer som 

 0. quiaquemaculata (d. CLJ, under hvilket de tildeels vare tilsendte Museet af Prof. Panceri, 

 men uden et meget større Materiale vil det ikke kunne nytte at forsøge at udrede delle 

 Chiajes Arter, og allerhelst burde detle skee paa Stedet selv (Neapel). Det er ikke sand- 

 synligt, at de alle ville kunne optages igjen paa den videnskabelige Artsfortegnelse, men at 

 der dog findes mere end een Ophiothrix- Art i Middelhavet er afgjort, at O. fragilis findes 

 der, er i det mindste usandsynligt. 



b. 0. Tiolacea M. Tv. og 0. caribæa Ø&tå., Lth I min foreløbige Meddelelse om Vest- 

 indiens Ophiurider^l opstillede jeg to Arter: O. caribæa fra Vestindien og O. Krøyeri fra 

 Brasilien (Rio Janeiro). Et fuldstændigere Materiale overbeviste mig imidlertid om, at de 

 Forhold, hvorved jeg især havde troet at kunne adskille dem, ikke holdt Slik, og da jeg 

 fandt, at Beskrivelsen af O. violacea M. Tr. , kort og ufuldstændig som den er, godt kunde 

 passe paa den vestindiske Form, samt at M. & Tr. senere havde erkjendt en ved Syd- 

 Carolina levende Form for at være samme Art som deres O. violacea fra Rio Janeiro, 

 forekom det mig tilraadeligst at drage dem sammen under den ældre Benævnelse O. violacea 

 M. Tr. Den Omstændighed, at den ved Syd-Carolina levende Form (O. angidata Saij) senere 

 blev erkjendt for at være en anden Art end den vestindiske, vakte atter Tvivl hos mig, om 

 dette var saa aldeles rigtigt, og efter at en ny Indsamling af den sydbrasilianske Form 

 ved Hr. Cand. Warming havde givet mig Anledning til at optage denne Undersøgelse 

 paany, er jeg kommen til det Resultat, at min oprindelige Anskuelse dog i Hovedsagen var 

 den rette, skjøndt de paa et mindre fuldstændigt Materiale opstillede Forskjelligheder ikke 

 ere constante. Den vestindiske Art vil altsaa være at benævne O. caribæa, den syd- 

 brasilianske O. violacea, skjøndt dette sidste Navn vilde passe bedre paa den første. Vistnok 

 staae de hinanden meget nær, men sammenlignes ligestore Exemplarer, vil man finde, at 

 Armbugpladerne ere bredere hos O. caribæa, og at Armpiggene — skjøndt af forskjellig 

 Længde hos forskjellige Individer — i det hele ere kortere hos denne Art, 3 eller 

 4Q.m lange, med hoist 10—15 Takker ned ad hver Side, hvorimod de hos O. violacea 

 ere længere, c. 5"'"", tynde og spidse, og man tæller her c. 20 Takker langs ned ad hver 

 Side. Ogsaa Skivens Pigge ere forholdsvis længere og forsynede med flere Takker hos 

 O. violacea, og man vil neppe hos den som hos O. caribæa træffe udvoxne Individer uden 

 lange Pigge paa Skiven. Farverne ere næsten altid stærkere hos O. caribæa og den 

 hvide, mørkt indfattede Stribe langs ud ad Armene derfor tydeligere; men ogsaa hos O. violacea 

 er denne blege, rødt indfattede Linie i Keglen kjendelig. — Vistnok ere disse Forskjellig- 



') Videnskabelige Meddelelser fra den naturh. Foren.. 1856, S. 14 — 15. 



Vidensk. Selsk. Skr., 5 liække, naturvidensk. og malbem. Afd., 8 Bd. 11. 



