60 42 



rustet paa samme Maade. Mundskjoldene have den sædvanlige Form, bredt-ovale med frem- 

 springende Spids indvendig. Armene ere forlioldsvis korte, Rygpladerne af den sædvanlige 

 Øxeform: stærkt rudeformige med afstumpet Inderhjørne, noget mere brede end lange, Bug- 

 pladerne brede, tilnærmelsesvis firkantede, Armpiggene inderst?, i nogen Afstand fra Skiven 

 5 eller 6, korte, plumpe, butte, noget fladtrykte, med talrige fine Spidser paa alle Sider; den 

 underste aldeles rudimentær, den længste (i Almindelighed den næstøversle) saa lang som 

 3 Armled; en lille, men dog tydelig Fodpapil. Farven rødlig. Skivens Omkreds sortladen, 

 hvert 4de eller 5te Armled mørkere, de mellemliggende Led i Armenes ydre Deel blaalige 

 — begge Dele med fine hvide Tegninger. 



i. Ophiogymua elegans Lgm. Museet har længe besiddet et af Hugh Cumming 

 skænket Exemplar af en Ophiogymna — d. v. s. en Opliiothrix ^ hvis Skive hverken er 

 besat med Torne eller Børster, men dækket af en blød Hud, som endog overtrækker de 

 store Radialskjolde paa en lille, skarpt begrændset Deel af disse nær, nemlig deres ydre 

 Vinkel, nærmest ved Armene. Jeg er ikke aldeles vis paa, at Arten er den samme som 

 Ljungmans; i al Fald er der et Par Forhold ved den, som jeg ikke finder omtalte, 

 skjøndt de fortjene at fremhæves, eller som ikke ganske stemme med Beskrivelsen. Den tilsyne- 

 ladende nøgne og bløde Skivehud viser sig ved Indlørring at indeholde haardere (kalkagtige?) 

 Concretioner; Sidemundskjoldene ere smaa, støde ikke sammen, men ligge mere paa Siden 

 af Mundskjoldene end indenfor dem («adoralia magna intus sese tangentia« Lgm.)\ Armpiggene 

 ere korte, butte, rue, 6 i TaUet, de underste meget korte, de 3 øverste lige lange (eller den 

 øverste atter noget kortere), i Armens indre Deel omtrent saa lange som Armen er bred, 

 i den ydre forholdsvis noget længere. Bugpladerne ere ottekantede; egentlige Armrygplader 

 synes at mangle, i dets Sted er Armryghuden afdeelt i en Mangfoldighed af 

 kantede Smaaplader, omtrent som hos en Ophiomyxa eller Asterophyton. Selv om 

 den her beskrevne Art er forskjelhg fra Ljungmans (hvad adskilligt tyder paa), maa 

 den sidstnævnte Eiendommelighed dog rimeligvis være charakteristisk for Slægten i dens 

 Heelhed og antages at være overseet hidtil, hvorfor jeg herved har villet henlede Opmærk- 

 somheden paa den. 



8. Asteromorplia Steenstrupii Ltk.^ en ny Slægt og Art af de greenløse 



Euiyaliders Gruppe. 



Ved Professor Ørsteds Reise til Vestindien og Central-Amerika forøgedes de green- 

 løse Euryaliders Gruppe, som tidligere kun bestod af den nordiske Asteronyx Loveni, med 



