70 , 52 



10. Om Slægten Ophiurella Ag. og dens Identitet med Opkiocoma M. Tr. 



tilligemed kritiske Bemærkninger om de andre for fossile 



Slangestjerner opstillede Slægter. 



Gold fus s afbilder i sit noksom bekjendte store Værk om Tydsklands Forsteninger 

 (Pelrefacta Germaniæ I. t. 62) tilligemed flere andre lærerige Vidnesbyrd om Slange- 

 stjernernes Optræden i Fortiden en særdeles smuk og velbevaret Ophiuride fra den lilho- 

 graphiske Kalksteen ved Solenhofen under Navnet Ophiura speciosa Munst. Det meest paa- 

 faldende ved denne Form er — i det mindste ved første Betragtning — dens, i Sammen- 

 ligning med de kraftige Arme, saa høist ubetydelige Skive, der kun synes at bestaae af de 

 fastere Stykker, som hos alle Ophiurider umiddelbart omgive Munden. Da Agassiz ("pro- 

 drome d'une monographie des Radiaires«, 1834) tog sig paa at sammenstille alle den- 

 gang kjendle, levende og uddøde Echinodermer' i eet System, fik Ophiura speciosa derfor 

 sin Plads i Slægten Ophiurella'), der netop charakteriseres ved «disque a peine dislinct» ; 

 rigtignok henførtes til den samme Slægt, uden at man ret begriber hvorfor, tre andre Arter, 

 paa hvilke denne Charakteer aldeles ikke passer, nemlig O. carinata Munst., O. Millen 

 Phillips og O. Egertoni Brod. (om hvilke mere siden). Da disse imidlertid senere af Andre 

 ere blevne fjernede af Slægten Ophiurella og tildeels gjorte til Typer for egne Slægter, 

 staaer O. speciosa ene tilbage i Slægten Ophiurella\ kan man vise, at O. speciosa tilhører 

 en anden endnu levende, velbekjendt Slægt, bortfalder selvfølgeligt selve Slægten Ophiurella 

 af Systemet, i det mindste saa længe man slet ikke veed noget nærmere om den af 

 d'Orbigny senere O'^^mie Ophiurella hispinosa. Rigtignok har Wright-) til samme nomi- 

 nelle Slægt henført en tredie Art, som han kalder Ophiurella Ciriesbachii , men det vilde ogsaa 

 falde vanskeligt at forklare, hvorfor den er bleven henført til Slægten Ophiurella] med O. speciosa 



') i\æ%iitn Ophiurella charakteriseres paa følgende Maade af d'Orbigny (Cours élémentaire de paléon- 

 tologic et de géologie stratigraphiques, 1852, t. 2, p. 133—34): "Disque k peine distinct. Aux 

 bras 4 rangées de grosses plaques (deux externes plus grosses), h la jonction des 

 quelles sont de petites picces ovales, par lignes (o: Fodpapillerne), et de longues 

 épines«. O. hispinosa d'Orb. (prodrome) (14dc Etage, Corallien, Franiirig) "grande espéce remar- 

 quable par les piéces latcrales des bras larges et chargées alternativeuient d'une ou deux longues 

 épines«. Forresten er aldeles intet bekjendt om den, og der kan derfor for Tiden intet Hensyn 

 tages til den. 



^) Annals and Magazine of natural history, 2d. series Vol. 13 (1854) t. 13 f. 3. — A Monograph of 

 the british fossil Ecliinodermata from the oolitlc formations. Vol. 2, pt. 2, on the Ophiuroidea, 18GG, 

 p. 154 t. 18 f. 3. Wright charakteriserer Slægten saaledcs: "Disk small, menibranous and often 

 very indistinct; rays long and slender; lateral ray-plates provided with elongated filirorni spines». 

 Men i Artsbeskrivelsen kaldes disse med Foie "Short stoutn. 



