57 75 



jeg forlader denne Form, maa jeg dog endnu anføre, at d'Orbigny bar liavt del Uheld 

 at copiere Afbildningen af denne Form som Palæocoma Filrstenbergti , hvori C. Vogt 

 (Ilandbuch d. Geologi u. Petrefaktenkunde, 2den Udgave (1854), 1ste Deel S. 524, 2den Deel 

 S. 431) trolig har fulgt ham^). 



Picard har nominelt forøget denne Slægt med to Arter fra den thfiringske Keuper : 

 A. squamosa og coronæforniis (Ueber den Keuper bei Schlotheim in Thiiringen und seine 

 Versteinerungen, i Giebels "Zeitschrift fiir die gesammten Naturwissenschaften, 1858, Xi Bd., 

 S. 430—32, t. 9, f. 1 — 3). De ere begge efter Omstændighederne vel vedligeholdte, men 

 alt hvad man kan faae ud af dem, er dog, at det har været tyndarmede Ophiurider med de 

 sædvanlige fire Rækker af Armplader, hvis Skive besad lignende, men mere eller mindre 

 tydelige Indbuglninger mellem og indenfor Armene, som f. Ex. AmpJuiira Chiajei og Jili- 

 formi's. Deres Habitus minder overhovedet nærmest om Amplnura\ til at stille dem sammen 

 med Aspidura loricata eller A. Ludeni er der ikke nogen tilstrækkelig Grund. At henføre 

 dem til Slægten Acrura vilde ialfald bedre kunne forsvares. 



4. Aploconia (Haplocoma?) «Genre voisin des Acrura pour la forme, mais 

 avec une seule rangée de piéces en sautoir aux bras«. 



Opstillet for Acrura Agassizii MUnst. (Beitriige zur Petrefaktenkunde I, S. 87, t. 11, 

 f. 2) fra Muslingkalken. Denne fossile Ophiuride besidder i Virkeligheden slet ingen Cha- 

 rakterer, hvorpaa en Slægtsdiagnose kan begrundes. Alt hvad man kan faae ud af Be- 

 skrivelsen og Afbildningen er kun en typisk Ophiuride, som førend den blev begravet i 

 Steenmassen havde mistet alle sine Pigge, Papiller o. s. v., og som det derfor er umuligt at 

 bestemme nærmere. 



5. Geocoma iVOrh. «Genre voisin des Ophiurelles, mais sans pelites 

 piéces ovales de la base des épines« (d. v. s. uden Fodpapiller!). 



G. carinata f'MråsiJ (Goldfuss I. c. t. 62, f. 6) ligner habituelt saa meget slappe, slet 

 bevarede Exemplarer af visse Oplnothrix- Arier, f. Ex. O. violacea eller spiculata^ at jeg vilde 

 fundet det naturligere, om man foreløbigt havde ladet den slutte sig til denne Slægt, end 

 opstillet en ny Slægt for den. 



Geocoma elegans Heller (Sitzungsberichte d. k. Akad. d. Wissensch. Wien. 28 Bd., 

 1858, t. 5, S. 167) og G. libanotica (Ueller I. c. t. 4, og Konig: Icones fossilium sectiles 

 t. 2, f. 26) synes mig ikke at have noget tilfælles , der kan retfærdiggjøre deres Sammen- 

 stilling i een Slægt eller yde G^eocoTJm-Slægten nogen ny Støtte. Dog skal det ikke nægtes, 

 at der er en vis Overeentistemmelse mellem Analyserne af O. carinata og O. elegans, som 



') Om Feilen maaskce er rettet i den senere Udgave er mig desværre iibekjendt, da jeg ci har kunnet 

 faae den at see. Bemærkningen er ialfald nedskreven forend denne Udgave udkom og iiar kun til 

 Hensigt at standse en almindelig udbredt Feiltagelse inden den gaaer videre. 



' ) 



\ 



