52 



■ 



mig? Det är dem nog, att de ha något at säga; det kommer ej derpå 



an, om det är sant el:r ej. 



Historien om det sidst ankomne, hvarom Min Nådige Herre behagar 

 skrifva, är mig väl bekant; men af den beskaffenhet att jag lemnar be- 

 rättelsen, tills jag en gång får göra den munteligen. Et afklipt stycke 

 af et annat blad följer ock härhos. Det hölts för Rhaponticum. Jag 

 fant deraf et stånd i en privat Träg. jämte Rheum palmatum. Det hade 

 ej blommat denna sommar. Sades hafva et kort blomax och at man 

 aldrig observerat frön deraf. Rhaponticum är det absolut icke. Mån 

 det ej skulle kunna vara Rh. compactum? Jag kan ej erindra mig, att 

 jag nånsin såg Rh. compact. i Upsala ; derföre har jag svårt för at säga 

 hvad det är. Skulle det vara den, så kan jag och betyga emot Hr Miller 

 i Ghelse 2 , att det aldrig är det rätta officinella, utan det är Rh. palmatum. 

 På min begäran lät ägaren till prof uppgräfva et stycke rot af hvardera. 

 Rh. palmatum var accurat til utseendet som den äkta Ghinesiska Rhab. 

 med sina ådror och characterer, men den andra såg allenast hvitgul ut 

 och hade hvarken lukt el:r smak som den förra Den förra hade for- 

 merat en tuber af en hands storlek; denne var nästan fusiformis af tjock- 

 lek som en ord. Rödbeta. Regge voro dock lika gamla, neml. mot 7 

 år, som sades. 



Skulle min Nåd. Herre soupconnera af hosföljande miserabla prof- 

 blad (jag kunde ej få något bättre ; ty de voro alla förtrampade och 

 sönderrifne), at det är Rh. compact, vill jag bjuda till, att deraf och 

 skaffa et stycke rot lefvande. 



Min aldraödmjukaste vördnad beder jag anmäles til Nådiga Fru Ar- 

 chiaterinnan, unga Frun och Dess Herre (som jag dock ej har den äran 

 at känna), Nådiga Fröknarna och Wälb. Hr Professorn. Utbedjande mig 

 i djupaste ödmjukhet Min nåd. Herres vanliga höga grace, under det jag 

 med odödlig vördnad framhärdar 



Min Nådige Herres 



aldraödmjukaste tjenare 



Joh. P. Falck. 



Min sjukdom har varit en exacerberande feber, förenad med oändelig 

 många hypochondriska Symptomer. Gud hjelpe mig, min Hypochondrie 

 blir mig dag fr. dag svårare och att tänka på någon bättring, så länge 

 jag är här i landet, är aldeles omöjeligt. Motion til häst är mig för dyr 

 och att giöra en tour til fots låter sig ej här göra så lätt som i Upsala. 

 Oändeligt köttätande bidrager ock, hvartill lägges brist på lustigt och en- 

 couragerande sällskap &c. &c. 



