57 



1306. 



Wälborne Herr Archiater 



samt 

 Riddare af Kongl. Nordstjerne-orden. 



Jag vet intet hvad det är för et besynnerligit öde, som styrer 

 ibland Påstgången imellan Sverige och Ryssland? för ungefär 14 dagar 

 sen hade jag först den äran att få emottaga Wälborne Hr Arcbiaterns 

 högstvördade skrifvelse jämte de många sällsynta frön, hvarmed H:r Archia- 

 tern varit gunstig och ihogkommit min fattiga trägård. Det är helt visst, 

 att hon tarfvar alla de allmosor, som medlidande Gynnare någonsin 

 kunna utdela, och jag tviflar ändock, att hon nånsin kommer sig före. 

 Dertill äro väl flera ordsaker; men jag vill ej nämna en enda mer än 

 climatets hårdhet. Jag anser nu Upsala för att äga et clima Gap. b. sp. 

 i jämförelse emot det Petersburgska. 



Jämte detta Bref följa nu 3:ne krukor, som jag redan förhn sommar 

 hade med mig vid Skepps-bryggan, neml. Acer tatar., Amygd. nana och 

 Spiraea sorbif. Jag önskar intet högre, än att de lefvande och helbregda 

 måtte framkomma och öfvertyga Wälborne Hr Archiatern om min vil- 

 lighet och ordhållighet. Att det går fatalt och långsamt, är ej min 

 skuld. Kärnorne, som Hoppius hade med sig, voro af Amygd. nana, 

 just vid den tiden mognade här i trägården, som Han seglade af. 

 Jag lät ock förhn höst sätta en hel säng deraf, hvilka alla nu i våhr 

 präktigt upkommit i den aldra uslaste mo-jord, hvaraf hela träg. består. 

 De ullige frön äro aldeles icke af någon Typha, utan som jag sednast 

 hade den äran att berätta, af Anemone sylvestris el:r dess närmaste för- 

 vånat. Att så mycket säkrare få det deciderat, har jag den äran, att 

 härhos sända sjelfva örten. Jag utbeder mig ödmjukast häruti få höra 

 Wälb. Hr Arcbiaterns utslag. 



Hypecoum erectum har jag eftersökt i Keyserl. Acad. Bot. Trägård, 

 men är der ej tilfinnandes. Det måtte säkert ha gjordt sällskap med 

 de flästa öfriga Ryska växter, hvarmed denna lilla täppan utan tvifvel 

 måtte ha varit fullproppad i förra tider. Hvad åter min Träg. angår, 

 så är jag väl försäkrad om att det aldrig der varit. 



Cimicifuga, som fins i acad. Trägården och der flera gång. blom- 

 mat, skall efter berättelse ej eller någonsin haft några fullkomliga sta- 

 mma. Åtminstone sade mig Trägårdsmästaren der, att han aldrig fått 



