326 



tellerant ock liit sågo wi Staden Poitiers, som liar et Regemente i Gar- 

 nison. Den friska morgonslunden, som wi ther bewistade paraten, wi- 

 sade oss Franska soldatens owana wid Kiölden; han darra, klappa, stam- 

 pade ock wiste ei huru många hanskar ock wantar han wille pådraga 

 för Kiölden skull. På torget stod Ludvig den 14 til häst i Bronce. 

 Staden war af ålderdomen befäst. En gamal tros Articel säger här, at 

 Jungfru Maja den Heliga tagit nyklarna af en fiende, som hade dem i 

 sina händer ock wille läsa up portarna ock gå in uti staden; om denna 

 Händelse är en sten uthuggen, som sitter öfwer Stadzporten. Här- 

 omkring äro flere ställen, som Presterne inbilla folket, at Jungfru Maria 

 helgat med sin närwarelse, til hwilke orter de gå til fots ock afbedja 

 sine synder, samt tacka för sin hälsas återwinuande, då de warit siuka. 

 I kyrkorna hänga långa rader med ben, armar, händer, lår, fötter, huf- 

 wud ock andra lemmar af hwitt wax, som äro tit hängde af dem, som 

 i någon sådan lem warit siuke ock återkommit til sin hälsa i samma 

 lem. Kloster woro här til myken öfwerflöd. 



Den goda inrättningen med gästgifwaregårdar här giorde, at wi 

 kunde rida et ansenligit stycke wäg om dagen. De kalla det här rida el:r 

 löpa posten, emedan theras gästgifwaregårdar heta Postgårdar. 12 ä 20 

 Hästar stå ständigt färdige i stallet, på hwarje gästgifwaregård för re- 

 sandes tienst; men de låta wäl betala sig; ty för hwar post, som offta 

 ei är mer, än en halff Swänsk mil, så kostar hwar häst, 20 dir Smt, 

 men det är icke nog; iag skall äfwen hafwa en Postillon, som rider med 

 mig, hans häst måste iag äfwen betala med 20 dir Smt hwar post, 

 utom hans guide el:r dricksp:r, som gior 5 ä 10 dir Smt. Wi hade 

 nu ei mer än 5 hästar; ty wi woro 4 ock Postillion den femte; men när 

 wi woro i Hr Envoyéns suite, så skulle IG hästar ut på hwar post, 

 hwilka kostade 30 dir Smt hwarje, effter de skulle gå för wagnar. 

 Folket undrade nog på, at mine unge följeslagare kunde så rida Posten, 

 hwilken går så fort, som hästen kan springa. En gamal Postillon sade: 

 il y a bien 45 ans, que j'ai courru la pöste ici; mais diable m'enporte, 

 si j'ai jamais vu des couriers pareille, bien dans les berberies, mais pas 

 å franche etriers. 



Hela denna orten war så bebodd, at man länge ei såg någon gård; 

 men sedan war en stor by, som en stad, uti hwilken funos Kiöpmen 

 ock allehanda Hantwärkare, samt skäligen goda wärdzhuus, hwilket wi 

 försökte i Willefangan. Jag trodde i början, at mine unge följeslagare 

 skulle låta i en sträcka gå fram til Bourdeaux ; men när de komo til 

 St. Gibardeau, så woro de nöjde at hwila i otta dagar. Wi bodde i St. 

 Cibardau, på wärdzhuset St. Gibardau, ock hade på en tafla utan för 



