31-2 



ryggen sin matrensel, på sidan sin winflaska, under armen sin staf, i 

 händerna en stikstrumpa, ock således gingo de utan möda hel friskt 

 ock giorde på en gång dubbelt gagn: slicka strumpor, akta sine hiordar, 

 som hwarje kunde hafwa 3 å 400 får. Under tjden kastade han sin 

 kiäpp effter fåren at hålla dem tilsammans, elr drifwa dem til en annan 

 ort. Så gek han dit ther kiäppen föll ock med en dubb. som sat wid 

 foten på hans stylta, tog han under kiäppen ock kastade honom sig i 

 handen. Fördelarne af desse styltor woro flere : Intet kunde han 

 somna ifrån fåren, wäl kunde han se hela hiorden, förwarad war han 

 för ormar, ödlor ock andra bitande kräk, som här funnos; förekom nå- 

 got diupt fly, som wissa tjder om åhret hade watn, så kunde han gå 

 igenom. War någon hastig secource nödig, ock hiorden war något 

 skingrad, så kunde han snart wara ther; ty han tog oändeligen långa 

 steg. Man wille försäkra, at en slik herde kunde gå 16 mil om dagen. 

 Myrica och Ledum begynte äfwen nog synas längre fram på denna 

 ödemarken. Somlige hade sine bodar ut på rymden, tit the emot afft- 

 narne drefwo sine får. 



När desse ödemarker slutade, så fingo wi emot Bajonne se skogar 

 af tall, hus ock gärdesgårdar af trä, hwilket liknade Swerjet ock war 

 nu rart, at finna. Wi samlade på Landen några insecter, ödlor, blom- 

 mor ock annat, som wid et annat tilfälle skall specificeras. Sädesåkrar, 

 sandhakar, höjder ock skogar, som wi nu genomreste, de påminte oss, 

 at wi rest några 100:de mil, sedan wi slikt sist sågo. Nu mera be- 

 gynte inga fenster finnas i husen, endast gluggar ock luckor. Litet 

 längre fram, så begynte alla hästarna wara utzirade med små klåckor, 

 som klingade. Tallskogen war öfwer alt blekt, det är: Tallen war 

 på en sida 3 ä 4 alnar afhuggen barken, samt en liten flik af sielfwa 

 trädet, ther ran kåda ned, som samlas i et litet hol, hwilket war giort 

 wid roten. Denne kåda hämtades sedan noga up, af henne giordes 

 confonium, hartz, lius, facklor, ock tiera genom distilerande ock någon 

 tilsatz, elr fergning, alt, som ämnet fordrade, hwar til hon skulle bru- 

 kas. Et annat åhr skalade man en annan sida af tallen, och så wi- 

 dare; detta wäxte sedan någorlunda tilsamans, fastän et swang syntes i 

 tallen för hwart åhr han warit huggen. 



När wi träffa första ögnasikten af Mare cantabricum, så hade flyg- 

 sanden redan giort oss en så swår wäg, at wi med 8 hästar för hwarje 

 wagn knapt kunde koma et stenkast fot för fot, förr än wi måtte hwila 

 och låta pusta; ty hwar häst hade dok så tungt här, som han ensamt 

 dragit en plog i Swerjet. Franska magten, som är högst begrepen at 

 sätja sina wägar i det stånd, at de skolla täfla med alla wägar i Eu- 



