382 



Här fek man böra Spanska Gittaran, knäpdansen, Sevedilla el:r fandango. 

 Tafailla är en gamal ock i historien nog namkunnig stad, hade wackra 

 hus, men inga fenster; iag började nu tro, at både glas ock glasmestare 

 woro här Gontrabande. 



Wår 6 dagsled begynte nu; ty war hälfften af resan til Madrit 

 skriden fram. Obebygda stora fält, som hade bwarken träd el:r säd, 

 några mer än illa brukade wingårdar, samt Oliver Skogar fölgde oss till 

 Gaparosse, ther wi höllo middag. Denne stora by war af ler upbygd. Hön- 

 sen kostade här 6 dir kmt stycket. Ler ock något sand, som de pres- 

 sat tilsammans i träformer, det har Solen bakat ock sädan hade de 

 smetat ihop sine huus ther af. Utom byen syntes stora lerbäckar, som 

 berg, ock desse lerbergen el:r backarna gofwo mig den tanken, at Pyre- 

 néerna af början slika warit ; ty desse lerbergen äro wäl disponerade, at 

 af sig alstra en Chistus, när Solhettan sätter dem an ; ty clå spricker 

 leran i wissa former; men widare om detta en annan gång. Den täcka 

 Oliverskogen fölgde oss då ock då ifrån denne by ; men serdeles war 

 han täcker wid Floden Ebro, ther wi wid strenderna länge gingo ock 

 Botanicerade. Wi höllo äfwen nattherberge wid Ebros strand, på den 

 sidan åt Gastillien, ehuru Ebro ei skiljer oss ifrån Navarra, ther wi öf- 

 werstego; ty wi gingo til La Venta de Gastefon, som är et wälbygt 

 wärdzhuus; men fult af tiufwar ock stygt pack, som stiela maten ur 

 handen, knifwen ur böxsäcken, så at ehuru wår kåck hade 2:ne drän- 

 gar til wakt, så stulo de likwäl wid spisen ifrån honom både knifwar 

 ock mat, då han wände sig åt spisen. Detta fölget brukade inga sängar, 

 utan wräkte sig ikull ibland åsnorna i stallet. De giorde med sine seder 

 det wakra Huset en inwärtes mine af en Röfwarekulo. Genista, Oliver- 

 grenar, Rosen Marin, Lavendel buskar war det enda, som wi här wid 

 Floden Ebro skrapade ihop til bränsle på elden. 



Den 7 dagsleden, så gingo wi ifrån denne venta öfwer den snyten 

 af Navarra, som går på liinsidan älfwen Ebro åt Arrangonien. Wi 

 gingo litet in uti Arrangonien, som wisade oss oändel. fält ; men ehuru 

 desse liknade Skåneflater, så hade de • altjd på någonsida berg, som 

 skymde Horizonten. Nu äntehn fingo wi se stora fårahiordar, hwarpå wi 

 länge wäntat. Alla fåren i dessa hiordar woro swarta; de hade sina 

 herdar wäl bewäpnade, som iag i början tykte war fåfängt ; men de 

 glupske wargar, som iag sedan såg taga för sig i de skalliga bergen, 

 wisade annat. Af desse Succulenta örter, Lavendel, Rosenmarin, timian 

 etc, som här öfwerhölgde all marken, woro fåren ganska feta. Bak- 

 benen woro nog höga emot frambenen på desse får, så at de altjd 

 stodo lutande fram. Backar ock getter syntes här äfwen, ock woro 



