386 



med sit gamla slott. Här ock där sågo wi på bergen skantzar, lemnin- 

 gar af g:la fästningar ock wallar ifrån Romares tjd. Altjd war här 

 backar, höjder, berg ock stenar, så at Spanien wisade mig et helt con- 

 trairet ansikte emot det iag af henne wäntat. Emillan bergen woro 

 dok här wackra sedesåkrar, wälbrukade; men byar ock folk syntes ei, 

 som kunde swara emot detta arbete. 



Iadraque war en liten ock nätt stad, ther wi bort hwila öfwer nat- 

 ten, effter Marche-routen; men för at winna den backen, som war på 

 andra sidan Va mil i höjden, så gingo igenom staden til Millabro. Nu 

 siuknade en Mula, nu brast en annan axel. Wi fingo en lejd mula, 

 beslogo axelen med starka järn, han fölgde med på den 1 1 dagsleden 

 til Erres ; men ther stälte han oss errantes. Wi fingo ifrån nästa Klo- 

 ster en wagnmakare. En Munk kom äfwen hit, som talade latin, som 

 iag Spanska, effter 10 dagars bönhaserie. Marchamalo blef wårt natt- 

 herberge, då wi andra dagen el:r wår 12 dagsled togo tjden i akt, för 

 at göra ända på detta älende. Wi reste förbi de aldrahärligaste ock 

 widaste åkerfält, som ögonen kunde se; men berg ock höjder slutade 

 dok horizonten på alla sidor. Den röda papaver war här så ömnig, at 

 wi ibland trodde, at marken war rö färgad. Utom henne fans intet 

 ogräs i säden. I staden Alcala spisade wi middag. Denne stad hade 

 många ansenlige hus. Här sågo wi först watubrunnar, som drogos af 

 mulor ; men desse lemnas til bättre sikt. Wi rullade de skarpa backar 

 öfwer genom Lalameda, ock de rika sädesparkerna, på sidan af den 

 nya fabriquefulla staden St. Fernando, hafwandes längre emot horizon- 

 ten stora berg fulla med snö; småningom fingo wi se Madrid, då en 

 wagnsaxel åter siuknade. Men så kröpo wi likwäl här in i afftons kl. 

 9, då oss först hälsade denna stadens gators fulla stank. Under denna 

 736 mils resa, sedan iag war i Upsala, har iag lärt, at om alla meni- 

 skior hade en religion, et språk, et slags pengar, så woro resa et nöje. 

 Wi skrifwa i dag d. 26 Maji 1755. Jag undrar, hwad, som skrifwes, 

 när wi få fara hädan; ty hit ser iag wi komit för synden skull. Vale ! 



1 Välbekant citat ur dåtida latinska grammatikor. 



2 Har ej kunnat tolkas annorlunda. Meningen är dock uppenbarligen 

 den, att »knösarne» åt något håll äro 3 ä 4 mil breda. 



3 Tose = en klunga af örter, en hop växande örter (Rietz, Svenskt dia- 

 lektlexikon). 



