I. Historisk redogörelse för viktigare Linnéporträtt 

 och deras förhållande till hvarandra. 



Innan jag öfvergår till redogörelsen för porträtten, torde det vara lämp- 

 ligt att meddela några allmänna upplysningar om Linnés utseende, läm- 

 nade hufvudsakligen af honom själf. 



I en mig tillhörig handskrift af Linné, med all säkerhet gjord, sedan han 

 fyllt 60 år, men sannolikt icke långt därefter, säger han om sitt utseende 

 följ ande : 



»Linnaeus Hans likaste portrait är det som står uti Philosophia Botanica 

 Upsal[a] 175 1. 



Statura mediocris, potius humilior qvam longior macrior, certe minime 

 pinguis, musculosis artubus, vasis crassis. 



Caput magnum, occipite gibbo, ad suturam lambdoideam depressiusculo. 



Oculi brunnei, vivaces, ignei, acutissimi. 



Pili, in pueritia albi, in media setate fuscescentes, recti. 



Fröns rugosior. Verruca obliterata in mala dextra et nasi dextro latere. 



Dentes debiles, cariosi hsereditaria dispositione a matre. » 



(Medelmåttigt lång, snarare låg än hög, tämligen mager, alldeles icke 

 fet med muskulösa lemmar och ansvällda ådror. Stort hufvud, nacken med 

 knölar och vid nackbenssömmen en liten insänkning. ögonen bruna, lifliga, 

 eldiga, genomträngande. Håret i barndomen hvitt, under medelåldern brunt, 

 rakt. Pannan fårad. En låg vårta på högra kinden och en dylik på högra 

 sidan af näsan. Tänderna dåliga, maskätna på grund af från modern ärfd 

 disposition.) 



— 15 — 



