likhet med porträttet framför Species plantarum. Hans ögon voro de vack- 

 raste jag någonsin sett. De voro visserligen ganska små, men de ägde en 

 glans och något genomträngande, som jag aldrig funnit hos någon annan. 

 Jag erinrar mig väl icke, hvilken färg de hade, men det träffade mig ofta 

 blickar, såsom om han ville genomskåda hela min själ » Med porträttet i 

 Species plantarum menas helt säkert det kopparstick, som är utfördt af 

 PrEislER. 



Med afseende på den närmare redogörelsen för de fyra nu omnämnda por- 

 trätten får jag hänvisa till det följande. 



Äfven angående en del andra porträtt finnas, såsom i det föregående är 

 nämndt, yttranden dels af L,inné själf, dels af hans samtida, hvilka yttranden 

 ju äfven lämna viktiga bidrag till kännedomen om I.,innés utseende. Då 

 dessa emellertid lämpligast torde behandlas i sammanhang med de respektive 

 porträtten, får jag äfven beträffande dem hänvisa till det följande. 



Det har länge ansetts, att det första kända porträttet af Linné är en i 

 Holland 1737 af Martin Hoffman utförd målning, på hvilken Linné fram- 

 ställes i helfigur och naturlig storlek, klädd i lappdräkt. Om denne målare 

 har jag mig för öfrigt ej något annat bekant, äii att han gjort ritningen till 

 titelplanschen i Ivinnés Flora lapponica, 1737, samt ritat en del botaniska 

 planscher. 



Det finnes emellertid ännu i behåll tvänne sådana porträtt, det ena (Nr 

 2, Pl. II) tillhörande jonkher W. H. A. Clifford, Villa de Nachtegaal, Baarn, 

 HoUand, det andra (Nr 3) tillhörande mhr F. E. Blaauw, Gooilust, s'Gra- 

 veland, Hildersum, Holland. Båda äro hvarandra mycket lika, och det ena 

 är helt säkert en replika af det andra. Det är dock mj^cket svårt att af göra, 

 hvilketdera är det ursprungliga. 



Det senare af dessa båda porträtt har sedan gammalt förvarats på Harte- 

 camp och, så vi dt herr Blaauw har sig bekant, i orangeriet därstädes. Harte- 

 camp ägdes vid igoo-talets början af baron B. A. Verschuer, som i rätt ned- 

 stigande led härstammade från Linnés gynnare och vän G. Clifford. Efter 

 baron Verschuers död såldes godset samt lösegendomen, och taflan inköptes 

 då på auktion i slutet af 1901 af dess nuvarande ägare. Den var då mycket 

 illa medfaren, men har sedan blifvit restaurerad. Då detta emellertid skett 

 uti Riksmuseet i Amsterdam, har man däruti en borgen för, att taflan 

 härvid ej undergått någon viktigare förändring. Herr Blaauw hade också 



T. TtiUhcv!'^ — 17 — 3 



