of art. . . . Considerable doubt lias beeii entertained as to this being 

 a portrait of Linné at all. I am, however, able to present some evidence 

 wliicli appears to me to establish that it is a genuine portrait.» Han säger 

 därefter, att han i Kungl. Biblioteket i Stockholm sett Schroeders lito- 

 grafi (Nr 71) efter originalet i Braunschweig, hvilken påminte om Lundbergs 

 pastell, och fortsätter därefter: »That I might see this painting I went to 

 Brunswick, and found that the painting was a copy of Lundbergs pastel. 

 The entry in the official catalog stated that this portrait of Linné was a 

 »Brustbild vermutlich nach einem Pastell gemälde von G. Lundberg». I 

 have no doubt that this is so, and that the original is in the possession of 

 Mr Wijk.» För min del har jag alltid haft svårt att förena dragen på detta 

 porträtt med dem på de porträtt af lyinné, om hvilka man med säkerhet 

 känner, att de äro autentiska. Jag kan icke finna annat, än att ansiktets 

 form är helt olika, med mera framskjutande underdel, från sidorna mera 

 hoptryckt haka och med mera tillbakalutad panna än på någon annan af- 

 bildning af I^inné, utom möjligen den egendomliga medaljong, som i för- 

 teckningen är upptagen under Nr 323; men framför allt kan jag ej igenkänna 

 uttrycket kring munnen såsom tillhörande Linné. Härtill kommer, att 

 peruken är betydligt kortare än på något annat Linnéporträtt. I detta fall 

 står det kopparstick, som anses vara af Bergqvist (Nr 80), pastellen 

 närmast, där äro också långa band, tillhörande nackrosetten, synliga liksom 

 på pastellen, men äfven där är peruken i alla fall bet3'dligt längre. Äfven 

 hårets uppläggning synes mig främmande. Däremot öfverensstämmer så- 

 väl peruken som klädseln mycket nära med de båda porträtt af bröderna 

 Bergius, som Wittrock har återgifvit å tafl. i och la i Catal. ill. 1903, af 

 hvilka åtminstone det ena är måladt 1761. Om nu Linné någon gång brukat 

 en djdik peruk, borde det ha varit i början af 1760-talet och i så fall torde 

 han snart ha återtagit den gamla formen. Ansiktsdragen på pastellen se 

 emellertid alldeles för ungdomliga ut för att föreställa en man vid 55 år 

 eller däromkring. 



Ser man nu efter, hvarpå antagandet, att detta porträtt föreställer 

 Linné, stöder sig, är det på följande grunder. Först och främst äro i 

 ramen bokstäfverna C. L- inskurna. \'idare har Bukowski, enligt benäget 

 meddelande från fru Wijk, förklarat att han mycket väl kom ihåg, att denna 

 tafla utbjöds till honom af ett äldre fruntimmer såsom Linnés porträtt, och 

 enligt hennes berättelse skulle det genom Martinska släkten kommit i hennes 

 ägo, hvarför han antog, att hon var gift med en Martin. Hon hade också 

 upplyst honom om, att det i nära 30 år hängt på samma ställe hos den familj, 

 från hvilken hon erhållit det. Bukowski har äfven meddelat att, då han, 

 som länge samlat Linnéporträtt, genast kände igen Linnés drag och sålunda 

 var fullkomligt säker på dess äkthet, han mindre frågade efter, hvem som 



T. T.dibcg. — 33 — 5 



