af 1755, målade det andra efter sin föreställning om Linnés utseende, då han 

 stod brudgum. Såsom stöd för detta antagande anför han den stora öfver- 

 ensstämm elsen mellan dessa båda taflor. För min del kan jag ingalunda dela 

 denna åsikt. Jag kan icke se något skäl, hvarför icke Linné två gånger kunde 

 ha setat för Scheffel, då denne arbetade i Stockholm från början af 1720- 

 talet till mot slutet af 1760-talet. Att dessa bilder till anordning äro så lika, 

 synes mig snarare bero på, att han i sitt senare porträtt imiterat det före- 

 gående. Det vore också egendomligt, om han skulle signera fantasiporträttet 

 och icke det för hvilket Linné setat. Det finnes ju också på Hammarby ett 

 porträtt af fru Linné, som enligt traditionen skall framställa henne i brud- 

 dräkt och säkerligen äfven är måladt af Scheffel samtidigt med det af 1739, 

 som blifvit kalladt hans brudgumsporträtt. Ramarna på dessa båda taflor 

 äro också alldeles lika och helt säkert samtidiga med porträtten. 



Det finnes tvänne äldre kopior i olja af det senare Schef felska porträttet, 

 af hvilka den ena är i Smålands nations ägo. Denna synes mig visserligen 

 vara betydligt sämre målad än originalet; jag kan dock icke instämma med 

 Carruthers (i88g, s. 19), som betecknar den såsom »a very poor copy». 

 Den andra tillhör doktor Fr. Öhrn, numera bosatt i LTppsala. Denna kopia 

 synes mig vackrare än föregående, men äfven den sämre än originalet. Här 

 har den, som gjort kopian, roat sig med att förändra rockens färg till röd. 

 Denna tafla har en ganska egendomlig historia. Den har en gång tillhört 

 den medicinska fakulteten i Uppsala och var säkerligen en lång tid universi- 

 tetets enda porträtt af Linné. Professor Israel Hwas.ser ansåg emellertid 

 detta porträtt sämre än ett, som tillhörde honom, en kopia af Roslin, utförd 

 af Magnus Hallman, hvilket väl närmast berodde därpå, att man på denna 

 tid hufvudsakligen bildade sig sin föreställning om Linnés utseende efter 

 Roslins berömda porträtt eller kanske närmast efter Bervics mycket spridda 

 kopparstick, och de talrika mer eller mindre lyckade reproduktionerna af 

 detta. Hwasser skall också vid flera tillfällen ha sagt, att efter hans död 

 fakultetens porträtt borde utbytas mot det honom tillhöriga. Så skedde 

 äfven och däraf kom sig, att på auktionen efter Hwassers död 1860 försåldes 

 det porträtt af Linné, som förut tillhört medicinska fakulteten i LTppsala. 

 Det inropades af dåvarande medicine studeranden öhrn, hvilken såsom sagdt, 

 ännu äger det. 



Jag har förgäfves i konsistoriets protokoll sökt erhålla några säkra upp- 

 lysningar angående detta porträtts tidigare historia. Som det finnes register 

 öfver dessa protokoll under hela den tid, som här kan komma i fråga, tror 

 jag icke, att jag kunnat förbigå någon uppgift i den vägen. Det enda 

 jag funnit, som kan ha afseende på detta porträtt, är följande. I 

 konsistoriets protokoll d. 7 juni 1800 omtalas, att ett inventarium skulle 

 upprättas öfver den porträttsamling af medici, som framlidne stads- 



— 39 — 



