Må wel, Min Gunstiga Herr Professor, och war >,i gunstig hälsa 

 alla bekanta och Gynnare, samt tro at jag lef:r 



Högädle och Widtberömde Hr Professorns 



ödmiuke tjenare 



A. Bajck. 

 Linn. Soc. Vol. II: 263. 



1 Georg Ernst Stahl, född 1660, professor i Halle, död 1734; genom sin 

 lära om »animismen» eller själskraftens betydelse inom medicinen bildade lian 

 en skola, som ifrigt opponerade sig mot de af Boerhaave m. fl. uttalade åsig- 

 terna. 



- Johannes Junker, född 1679, professor i Halle, död 1759, den föregåen- 

 des mest i frige och framstående lärjunge. 



3 Johann Heinrich Pott, se bref. 564 not. 6. 



4 Andreas Sigismund Marggraf. född 1709, framstående tysk kemist, genom 

 sin upptäckt af hvitbetans sockerhalt upphofsman till bitsocker-fabrikationen, 

 död 1782. 



5 Antagligen tillhörande Ernst Gottlieb Bose, född 1724-, professor i Leip- 

 zig, död 1788 eller Geoiig Matthias Bose, född 1710. assessor i filosofiska fa? 

 knlteten i Leipzig, sedan professor i Wittenberg, död 1760. 



6 Herman Schutzer, född 1713, student 1732 i Upsala, där han dock ej 

 tog någon examen, stadsfältskär i Stockholm 1735, kung!, lifkirurg 1743, arkia- 

 ter 17o:;. adlad under namn von Schötzercrantz, död 1802. 



643. 



Högädle och widtberömde Herr Professor. 



At detta måtte finna Herr Professorn i önskelig welmåga, är min 

 hjerteliga önskan och anhållan. Jag har hållit nödigt wara, at berätta 

 Herr Professorn en liten historia. En kiöpman ifrån Berlin, som jag 

 kiändt i Paris, kommer dessa dagar af sin Pariser-resa. Der hade han 

 af Hr ÖfwerHoflntendenten Horleman hördt berättas, thet jag skulle 

 wara wiss om LifMedici- Sysslan hos Gron-Prinsen. Wid sin ankomst 

 berättade han det hos änkedrottningens fruntimber; de hade hördt orätt, 

 och saken kommer så till Ankedrottningen, at samma kiöpman skulle 

 hafwa rest ända til Leipsig i följe med en Doctor ifrån Paris, fransos til 

 Nation, som Ofint. Horleman hade beställt til Swerige för Hans Kimgel. 

 Höghet. Jag råkte sedan samma kiöpman, och med mycken möda kunde 

 öfwertala honom, at eij löpa omkring med nouvellen, Ihet jag war dertil 

 ärnad. Så wisst hade talet gått i Paris, at ingen twiflade derom. I dag 

 war jag hos Hr Envoyén Rudenskiöld, 1 som begynner fråga mig, om 



