I] 



Celsius död; ingen förstår sig på rächningen, ej häller wet, hur 

 älr hwar hon skal betalas; laga at jag rar weta tydeligen huru 

 mycket det är, så skall jag skaffa wäxel och sända uht. 



När Hr Doctoren skrifwer, så sändt det under wettenskaps 

 academiens couvert, ty jag uptager alla brefwen. 



Hr Professor Ludwig skrif:r rätt sent; jag har r] hafft swar på 

 mitt senaste 



Utanskrift: 



Viro clarissimo 

 DI). Abrah. Bceck 

 Med. Doct. Svt <■<> 



Lipi 

 Sigill III (sönderbrutet |. rödt lack. 



1 Anders Aerahamsson Bro, rådman och handelsman i Söderhamn, säker- 

 ligen en nära slägting, morbror eller kanske kusin, till Bäck. 



3 Xågon dylik upplaga utkom icke. 



2 Peter Hamnerin, född 171 L 2. den förste i Upsala promoverade medicine 

 doktorn (1738), provincialmedicus i Värmland s. ä., kungl. lifmedicus, död 

 17<io. Ar 1741 ingaf han till Kungl. Maj:t en skrift, hvari han uttalade sin 

 »oförgripliga tanke», att en doctor medicinae ... bör oumgängeligen wara en 

 -god chirurgus, så wida han skall wara förswarlig att anförtros någon provin- 

 cial medici beställning». Därför förslog han. att undervisning i kirurgi skulle 

 meddelas vid universiteten, hvilket hittills ej varit förhållandet. Som det den 

 tiden ansågs förefinnas en hardt när oöfverstiglig klyfta mellan medicin och 

 kirurgi, så att det betraktades som nästan otillständigt, om en läkare företog några 

 operationer, enär dessa borde förbehållas ät fältskärerna eller barberarne. så 

 väckte Hamnerins skrift stor ovilja eller rent af förbittring. Upsala medicinsk;» 

 fakultet (d. v. s. Rosén och Linné) afgåfvo 17-ki ett af den förre författadt. 

 mycket snäft och förnämt afvisande utlåtande. Collegium medicum. som först 

 mot slutet af 1747 blef färdigt med sitt betänkande, skredde däri icke på or- 

 den; det uttalade visserligen sin förmodan, att Hamnerins »grofwa insinuatio- 

 ner» härflöto frän »pur enfaldighet och icke af argt uppsåt», men ansåg sig 

 ock kunna »wisa, huru litet förenämnda, så widlyftiga och dierfwa, som ogrun- 

 dade och enfaldigt författade skrift förtienar namn af et wälment förslag». 

 Det vore nämligen omöjligt »att i begge delarne [medicin och kirurgi] excel- 

 lera»; sysslade en medicus med kirurgi, blefve detta »dens fördärf, som hielp 

 söker». Collegium yrkade därför, att man »mätte foga den eftertryckeliga an- 

 stalt, att medicinalförordningarne mage framdeles blifwa i det nogaste efterlefda 

 och icke, såsom nu beklagligen tillgår . . . dierft och utan försyn uppenbar- 

 ligen öfwerträdas». — Att emellertid Linné snart nog insåg vigten af läkarnes 

 inhemtande af kirurgiska kunskaper, framgår af hans uppträdande vid flera 

 tillfällen. Bland annat förslog han 1757. att på universitetets Nosocomium skulle 

 blifva så »inrättadt. att äfwen Chirurgien kunde der demonstreras och practi- 



