82 



sist fick jag andra dödsslaget, då Gancellie collegium resol- 

 verat at ingen må låta ut något exemplar at tryckas utom lands; 

 denna förordning rörer allenast mig, ty jag wet ingen annor, som 

 där i tager dehl. 5 



jag ärhindrade mig straxt Baron Hollbergs profetie om wåre 

 swånske wettenskaper, som begynna med sådan ifwer at florera . . . 



Utanskrift : 



Assessoren 

 HögEdle och Höglärde 

 Hr Doctor Back 



Stockholm. 



Sigill IV, rödt lack. 



1 Bäck biel' 1749 utnämnd till Kungl. Lifmedicus. Det vill synas, som om 

 lian — såsom den tiden ej var ovanligt — »accorderat» med platsens förre 

 innehafvare (Carl Anstrin), d. v. s. öfverenskommit med honom om en gan- 

 ska betydlig summa, för att han skulle taga afsked. Förslaget, att Bäck skulle 

 söka tillhandla sig Boséns plats såsom de kungligas arkiater. var säkerligen 

 icke allvarligt inenadt. 



2 Gottfrid Durois, se bref. 21 not. 2; respondens för disputationen De 

 Ttenia. 



'■'• Parus pendulinus L. 



4 Johan Fredrik Grononius, se bref. 238 not. 5. Hvad som menas med 

 hans »afsättning», är ej fullt klart; han valdes nämligen i Leyden för aren 

 17ri'.), 1730 och 1742 till medlem af de fyratios rad samt för 1725, 1727 och 

 1747 till »schepen» (ungefär motsvarande radman), men att han ej omvaldes 

 följande ar. kan näppeligen betraktas som en afsättning. Tio ar därefter 

 (17Ö7) valdes han till borgmästare. 



5 Kungl. Cancellie-Collegiet utfärdade den 6 September 1748 en kungörelse, 

 hvari det bland annat heter: »Althenstund man kommit i erfarenhet, thet en 

 och annan tagit sig före, at på främmande orter endels uplägga, endels om- 

 trycka sädana Manuscripter och Böcker, som förut blifwit här i landet antingen 

 utarbetade eller uplagde, och thesse sedan til försäljande hit införa, Boktrycke- 

 rierna i Biket til ej ringa förfång och afsaknad», sa förbjudes »eho han wara 

 må, wid Ett tusende baler Silfwermynts wite och alla exemplarens confisca- 

 tion», att härtill framdeles göra sig skyldig. Linné ansåg detta vara ute- 

 slutande riktadt mot sig och sin verksamhet, »emedan ingen annor gaf ut något 

 utomlands, och således blefwo händren och lusten pä honom bundne. Häraf 

 hade Linn.uus ärnat att förswära det han aldrig mer skulle ulgifwa någon trac- 

 tat. om icke några disnutationer.» Denna sin plan öfvergaf han dock snart; 

 antagligen fann han ock, att den nya förordningen ej kunde vara afsedd att 

 drabba endast eller förnämligast honom, ty den var undertecknad af C. G. 

 Tessix, Cl. Ekeblad och andra hans förnämsta gynnare och beundrare. 



