Poněvadž ve všech dosud zkoumaných případech su- 

 šina protoplasmy obsahuje pres 50% bílkovmných látek, 

 považují se bílkovinné látky za podstatnou součást 

 živé hmoty. Jednoduchých bílkovin obsahuje však proto- 

 plasma obyčejně nepatrné množství. 



Živá protoplasma obsahuje vždy poměrně značné 

 množství vody. Část její se v ní nalézá v dutinkách 

 (vakuolách), jiná část však je v živé hmotě samotné jako 

 její voda molekulární. Podmiňuje její charakter jako ko- 

 loidního roztoku, který však olDsahuje různé množ- 

 ství vody a dle toho také různý stav skupenský (konsi- 

 stenci) jeví. Od konsistence gelatinosní (huspeninovité) až 

 k tekuté protoplasma vykazuje všecky možné přechody a 

 také v ní samotné různé části její mohou býti různé konsi- 

 stence. Velice často má protoplasma v celku vlastnosti te- 

 kutin a bere na se v klidu tvar koule. 



Nejzevnější vrstva protoplasmy je obyčejně polotuhá a 

 vždy tužší, nežli vrstvy vnitřní. U bezblanných buněk nej- 

 zevnější vrstva může zcela utuhnouti a tvořiti ochran- 

 nou blanku (pelikula), tak u bičíkovců a nálevníků. 

 K o h e s e jednotlivých částí protoplasmy může se měniti 

 v téže buňce, jako se asi mění kohese gelatiny vlivem mě- 

 nící se teploty nebo měnícího se množství vody. Tužší zevní 

 vrstva může přecházeti v tekutější vnitřní a naopak. Ko- 

 hese protoplasmy plasmodia hlenek byla stanovena na 300 

 až 1000 mgr na mm-. 



Proti zevnějšku omezena je protoplasma tužší vrstvič- 

 kou zcela homogenní, která neobsahuje žádných částeček 

 metaplasmatických. Nazvána byla plasmou hyalinní 

 (h y a 1 o p 1 a s m a, P f e f f e r). Vnitřní protoplasma však 

 obsahuje rozmanitá malá zrníčka (m i k r o s o m y), nej- 

 spíše bílkovinné povahy, krystalky, olejové nebo tříslo- 

 vinné krůpěje, vakuolky s vodními roztoky různých látek, 

 ale protoplasma ta sama není homogenní a obsahuje v zá- 

 kladní hmotě vlákénka i vrstvičky silněji světlo lámající. 

 Proto je kalného vzezření a nazvána polioplasmou 

 (Na gel i). Polioplasma může se přetvořiti, na př. po pro- 

 říznutí na svém povrchu v hyaloplasmu, vniknutím zrníček 

 a jiných částeček může se hyaloplasma změniti v polio- 

 plasmu. Proto také tlouštka hyaloplasmy není stále stejná. 

 Plasmodium hlenky Ohondrioderma difforme má hyalo- 

 plasmu tlustou 0,003 až 0,008 mm, obyčejně je však 

 značně tenčí. 



Při drobnohledném pozorování jeví se vnitřní proto- 

 plasma, nehledíme-li k metaplas matickému jejímu 

 obsahu, jenom zřídka zcela homogenní. Obyčejně ví ní lze 

 pozorovati vlákénka, zrníčka nebo vrstvičky odchylné lom- 

 nosti světelné a bezpochyby také odchylné konsistence. 



27 



