valy jiné chemické pochody nežli v protoplasmě, v níž 

 alveoly jsou uloženy. Mimo to se alveolární strukturou 

 velice zvětšuje povrch styčných ploch různých hmot v pro- 

 toplasmě a tím též intensita povrchových molekulárních 

 zjevů, což pro životní pochody je velice důležité. Na opti- 

 ckém průřezu může struktura alneolární činiti dojem s í- 

 ť o vité stavby, jakou popisoval Heitzmann a j. 



Výzkumy posledních let bylo dokázáno, že protopias- 

 ma má v podstatě fysikální povahu k o 1 o i d ů, což zna- 

 mená, že v určitém dispersním prostředí (tím je 

 pro protoplasmu voda) jsou různě jemně rozptýleny d i s- 

 p e r s n í hmoty, kterými jsou v protoplasmě hlavně lát- 

 ky bílkovinné, uhlohydráty a lipoidy, jež však nejsou roz- 

 ptýleny až v jednotlivé molekuly a ionty (jak tomu je 

 v pravých roztocích), nýbrž jen na větší nebo menší sku- 

 piny molekul. Ale tyto skupiny molekul jeví všecky 

 možné přechody k pravým roztokům. U tekutých koloid- 

 ních roztoků je dispersním prostředím voda, roztoky ty 

 zvané sóly mají povahu tekutin. U tuhých anebo polo- 

 tuhých koloidních roztoků, jež zoveme gely, je také voda 

 pouze dispersní hmotou. Zvýšená teplota může gel přemě- 

 niti v sol, jiné vlivy, jmenovitě chemické, tak přítomnost 

 některých solí, způsobují, že se dispersní hmota sráží (koa- 

 guluje) a ve způsobe vloček vylučuje. 



V protoplasmě největší význam přísluší tak zvaným 

 amikronickým sólům (emulsoidy), v nichž jsou 

 částice dispersní menší než 6 i^ix. Avšak obsahuje též čet- 

 né částice o velikosti mezi 6 — 250 ij^i^ (submikrony čili 

 ultramikrony, jsou viditelný ultramiskroskopem) 

 i částice větší než 250 m^- (mikrony jsou viditelný mikro- 

 skopem), takže by bylo možno protoplasmu též mezi sus- 

 pensoidy počítati. Povrchové napětí koloidů je 

 menší než povrchové napětí vody, difuse pozvolná a osmo- 

 tický tlak nízký, snížení bodu mrznutí a varu nepatrné. 

 Adsorpční schopnost jejich je však velice zvýšena a pře- 

 chod v gely poměrně snadný. 



V. o buňce. 



Při drobnohledném výzkumu protoplasmy nelze pře- 

 hlédnouti, že vedle měnlivých struktur obsahuje 

 větší č á s t i t r v a 1 é, vyznačující se určitým tvarem, stav- 

 bou, fysikálními i chemickými vlastnostmi od ostatní pro- 

 toplasmy odlišnými. Jsou to ů s t r o j e, v něž je protoplas- 

 ma rozlišena. Jsou sice také protoplasmou tvořeny, ale ta 



30 



