jově nesouvisejí. Není vyloučeno však, že to jsou myelino- 

 vité látky zásobní. 



Cytoplasma všech rostlin obsahuje téměř vždy v a- 

 k u o 1 y, dutinky vyplněné vodními roztoky ústrojných 

 i neústrojných látek. Ve mladých buňkách jsou vakuoly 

 malé a ve velikém počtu přítomné, ve starších se 

 zvětšují, snad splýváním, a počet jejich se zmenšuje. 

 Konečně vznikne obyčejně jediná centrální vakuola, která 

 zatlačí všecku cytoplasmu i jádro ke stěně buněčné. Jindy 

 zůstane jádro ve středu buňky a od nástěnné cytoplasmy 

 probíhají k němu skrze vakuolu provazce a vlákna cyto- 

 plasmatická. 



Jako je protoplasma ohraničena na zevnějšek vrstvi- 

 čkou tužší a hyalinní živé hmoty, tak je též proti obsahu 

 vakuol ohraničena hyalinní vrstvičkou, blankou va- 

 ku o 1, jež je asi podobných fysiologických vlastností jako 

 zevní hyaloplasma, ač bývá tenčí. Byl vysloven také názor, 

 že vakuoly vznikají z malých tělísek (tonoplastů), jež se 

 množí dělením a jsou určeny k tomu, aby z nich vznikly 

 za vhodných podmínek větší vakuoly. Tonoplasty by tedy 

 byly orgány buněčnými asi jako plastidy. Tento názor 

 de Vriesův obnoven byl v poněkud jiné způsobe G u i 1- 

 liermondem, jenž se domnívá, že vakuoly vznikají 

 z mitochondrií. Avšak pokusem lze dokázati, že mohou va- 

 kuoly vznikati v libovolném množství zcela znova v cyto- 

 plasmě. Nejsou ničím jiným, než krůpějemi vodních roz- 

 toků, které cytoplasma nemůže do sebe přijmouti. P í e f- 

 f e r dal plasmodia hlenek do nasyceného roztoku aspara- 

 ginu, který obsahoval hojnost malých krystalků této látky. 

 Plasmodium, které je bezblanné, přijímá krystalky ve ve- 

 likém množství do svého těla. Přeneseme-li je pak do vody, 

 vniká voda do plasmodia, krystalky asparaginu se počnou 

 rozpouštěti a roztok vytvoří kolem každého krystalu va- 

 kuolu opatřenou blankou vakuolovou. 



Některé vakuoly v buňkách bezblanných (u bičíkovců, 

 válečů, v rejdivých výtrusech hub i řas) občas vyprázdní 

 svůj obsah z cytoplasmy ven tím, že se pokožní vrstvička 

 na místě styku s vakuolou protrhne. Ale na tomže místě, 

 kde dříve vakuola byla, vytvoří se záhy nová, pozvolna 

 roste, až se opět obsah její vyleje ven. Vakuola pulsuje. 

 Někdy se protrhnutí děje v pravidelných dobách, na př. 

 v 10 — 15 vteřinách. Jsou však též pulsující vakuoly, které 

 se vyprazdňují velmi nepravidelně a ne úplně, ano i ta- 

 kové, které po nějakou dobu pulsují, ale pak pulsování 

 trvale zastaví (plasmodia hlenek). 



Vakuoly obsahují ve vodě rozpuštěné anebo v ní ulo- 

 žené různé látky. Ne j častě ji cukry a větší nebo menší 

 množství bílkovinných látek, soli (sírany, dusič- 



39 



