í 



lin buňky, v nichž se bylo jádro přímo rozdělilo, ztrácejí 

 důležitou část svých schopností, totiž možnost dalšího dě- 

 lení svého. 



U živočichů, jak se zdá, je přímé dělení jaderné 

 hojnější, V bílých krvinkách často je lze pozorovati (v lym- 

 fatických tělískách žáby trvá přímé dělení jádra dle po- 

 zorování za živa 5 minut); tu také může současně na jádru 

 vzniknouti několik rýh a jádro se současně rozdělí, roz- 



.4 přímé dělení jader v internodiálních buňkách parožnatky, B přímé dělení jader ve skle- 



renchymu svazku cévního bělozářky liliovité, D meristematické buňky z vrcholu kořenového 



cibule kuchyňské s různými stadiemi nepřímého dělení jader. 



padne v několik jader (fragmentace). Také ve žlaznatých 

 buňkách, epitheliích a j. lze pozorovati u živočichů dělení 

 přímé. Jako pučí dceřinné buňky z buňky mateřské, může 

 také jádro vytvářeti pupeny a rozmnožovati se p u č e n í m. 

 Je zřejmo, že dělení přímé je dosti nepře s- 

 n é, neboť ani při dělení jádra ve dvé obě poloviny nejsou 

 obyčejně stejně veliké. Ještě větší nepravidelnost jeví se 

 při fragmentaci a pučení. Přesnosti dělení dosaženo však 

 v dělení nepřímém (zvaném též m i t o s o u (F 1 e m m i n g), 



53 



