tak zv. Metazoa, opravdu mnohobuněční živočichové, jsou 

 státem buněk, v němž se jednotlivé buňky nebo celé sou- 

 bory specialisují a mají jenom omezenou samostatnost ve 

 svých výkonech. 



Jestliže však mnohobuněčný organismus je jednotným 

 celkem, v němž se výkony jednotlivých jeho součástí h a r- 

 m o n i c k y doplňují, naskýtá se otázka, jak je tato jed- 

 notnost umožněna? Musí přece býti dána ve mnohobuněč- 

 ném organismu možnost, aby jedna součást (buňka) na 

 druhou působila. Toto působení mohlo by býti che- 

 mické, že by z jedné buňky do druhé prolínaly určité 

 látky, nebo fysikální, že by se z jedné buňky do druhé ší- 

 řily určité fysikální děje , a stavy (chvění, elektrické 

 zjevy). Vskutku bylo s těmito možnostmi počítáno, dokud 

 byly buňky považovány za součásti, jejichž živé hmoty 

 (protoplasmy) zcela od sebe jsou odděleny, na př. u rostlin 

 solidními blanami buněčnými. Ale ukázalo se, že ve sku- 

 tečnosti mnohobuněčné organismy, vyjímaje některé ko- 

 lonie (Spírogyra), nejsou tvořeny protoplasty zcela oddě- 

 lenými, nýbrž že jednotlivé buňky jsou spolu spojeny v 1 á- 

 kénky cytoplasmatickými, jež u rostlin skrze 

 blány probíhají (p 1 a s m o d e s m y). Také u živočichů 

 v některých pletivech obdobná zařízení (epithely, chru- 

 pavka) byla dokázána. 



Velice nápadná jsou tato plasmatická spojení u váleče 

 (Volvox), kde všecky sousední buňky jsou spolu spojeny 

 několika plasmatickými nitkami. Méně zřejmý jsou 

 plasmodesmy u rostlin tuhými blanami oddělenými, neboť 

 jsou velmi teninké a leží na hranici viditelnosti, mimo to 

 se skládají z hyalinní cytoplasmy, a lámou světlo asi stejně 

 jako blána. Teprve po umělém zbubřeni blány a vhodném 

 zbarvení cytoplasmy stávají se plasmodesmy zřetelnými. 

 Byly nalezeny již u vláknitých bakterií, Cyanophycei, 

 většiny mnohobuněčných řas a hub a u všech ostat- 

 ních rostlin. Všecky buňky spolu sousedící jsou u nich 

 ve všech orgánech proniknuty plasmodesmy, u hub je 

 jejich počet menší, u dokonalejších rostlin mechy po- 

 čínaje je jich v každé bláně veliké množství. Zvláště 

 hojně jsou nahromaděny v přepážkách, mezi tečkami 

 a dvojtečkami, ač v neztenčených blánách tlustostěnných 

 buněk ojediněle probíhají. Objeveny byly Tanglem 

 v zásobním pletivu (v endospermu) semen Sírychnos 

 nux vomica a jsou zvláště dobře dokazatelný v pleti- 

 vech s tlustými blanami. 



Protoplašma pravých mnohobuněčných rostlin tvoří 

 tedy vlastně spojitý celek, hranice živé hmoty nespa- 

 dají u nich v jedno s hranicí buňky, nýbrž s hranicí ce- 

 lého jedince. Plasmodesmy šíří se bezpochyby různá po- 



Prof. Dr. B. Němec: ťjvod do všeobecné bio"ogie. 5 OJ 



