nimi, aby s nimi vešel ve vliodné chemické sloučeniny, 

 které se pak s ostatními na příslušná místa rozestavily, 

 aby vznikl ústrojenec? Množství nadpřirozených podnětů, 

 kterých takové stvoření vyžaduje, zvětšovalo by jenom ta- 

 jemství, ale neřešilo by ho. Neboť každý z těch impulsů 

 předpokládá stvoření síly, neboť není výsledkem síly v ji- 

 ném tvoru již existující a stvoření síly je stejně nepřed- 

 stavitelné jako stvoření hmoty. Mimo to proti stvoření ži- 

 vota svědčí tatáž okolnost, jako proti abiogenesi, že totiž 

 není ověřeno zkušeností. Není příčiny, proč by se prý ne- 

 dalo dosud, ale nikdo ho nepozoroval. Anglický botanik 

 H o o k e r poznamenává, že přírodozpytci, kteří přijímají 

 nadpřirozený původ živých bytostí, obyčejně předpoklá- 

 dají, že se vznik ten stal v některé krajině lidskému pozo- 

 rování nepřístupné anebo v čase dávno uplynulém, bez 

 lidského svědectví. 



Ačkoli též v otázce původu života rozhodnutí je sub- 

 jektivní, nelze neuznati, že nejméně předpokladů vy- 

 žaduje názor, že život trvá od věčnosti a že se v malých 

 zárodcích může šířiti tlakem záření z jednoho tělesa nebes- 

 kého na jiné. Přijímáme tu život jako daný zjev a jako 

 pro ostatní přírodní zjevy také pro život můžeme předpo- 

 kládati, že v celém vesmíru, kde vůbec nalézá podmínky 

 existenční, je stejné podstaty. 



IIL Rostlina a živočich. 



Ode dávna lidstvo rozdělovalo živé bytosti ve dvě 

 veliké říše, v říši rostlinnou a živočišnou; a 

 ode dávna považovány byly rostliny za méně živé než živo- 

 čichové. Aristoteles vyslovil přesvědčení, že příroda od 

 neživého do živého pozvolna přechází a že následkem trva- 

 lého přecházení hranice mezi obojím není nám zřejmá. 

 Bezprostředně po neživém následují rostliny, které ve 

 srovnání s neživými předměty skoro jakoby duši měly, 

 ve srovnání se živočichy jeví se však jakoby bez duše. Mezi 

 rostlinami a živočichy jsou též přechody a o mnohých 

 mořských zvířatech lze býti na rozpacích, zdali to jsou 

 rostliny či živočichové. Rostliny se dle Aristotela do- 

 vedou pouze vyživovati a rozplozovati, nikoliv však čiti 

 (smyslově vnímati). Rostliny nejsou skutečnými živými 

 bytostmi, pouze se zdá, že žijí. Nežijí, nejsouce s to smy- 

 slově vnímati, míti žádosti, pohybovati se s místa na mí- 

 sto a střídavě spáti a bdíti. Mají jen vyživovací duši 



* 19 



