Nízká teplota ve světovém prostoru neusmrtí zárodků 

 živých bytostí, neboť výtrusy bakterií, plísní, kvasinek 

 atd. ji bez újmy životnosti snesou (až — 252° C), obtížnější 

 je námitka, že za dlouhého pobytu zárodků ve světovém 

 prostoru by je usmrtily ultrafialové paprsky, které tam 

 neabsorbovány probíhají. Ale snad je jejich působení při 

 nejnižších teplotách (při nichž se zárodky nalézají ve stavu 

 ztrnulosti) méně zhoubné než při teplotách vyšších a za 

 přítomnosti vody, ježto vzduchoprázdny prostor mezi- 

 světový je také zcela prost vodních par. Další námitka je, 

 že zárodky potřebují velmi dlouhé doby, aby se dostaly 

 z jedné soustavy sluneční na jinou. Za tu dobu mohly by 

 snadno ztratiti klíčivost. Arrhenius sleduje cestu zá- 

 rodku o průměru 0,00016 mm konanou tlakem záření slu- 

 nečního, předpokládá, že specifická jeho váha je vahou 

 vody, a dochází k výsledku, že odtrhnuv se od země, pře- 

 kročil by dráhu Marta ve 20 dnech, Jupitera v 80 dnech, 

 Neptuna ve 14 měsících. Nejbližší soustavy sluneční, Alfa 

 Centauri, dosáhl by zárodek v 9000 letech. Nízká teplota 

 světového prostoru snižuje však životní pochody v zárodku 

 a není tudíž nemyslitelno, že by i po tu dobu mohl za- 

 chovati svou klíčivost. A tak dle Arrhenia může býti 

 život věčně přenášen od jedné soustavy sluneční ke druhé 

 anebo z jedné planety na druhou. Ale jako z milionů se- 

 men, která vítr se stromů snáší, třeba jedno jediné na- 

 lezne tak výhodné podmínky, že z něho nový strom vy- 

 roste, tak i z nesmírného počtu zárodků, které jsou vypu- 

 zeny tlakem záření do prostoru, snad jenom jediné do- 

 padne na planetu dosud životem neosídlenou, nalezne tam 

 vhodné podmínky a stane se tam původcem života v celé 

 jeho rozmanitosti. Dle nauky o panspermii jsou veškeré 

 živé bytosti ve vesmíru spolu příbuzný a 

 skládají se z těchže prvků. Nelze mysliti, že by na jiných 

 tělesech nebeských byly živé bytosti, v jejichž těle by na 

 příklad uhlík byl zastoupen křemíkem nebo titanem. Také 

 na naší zemi přišel dle nauky o panspermii život z jiné 

 planety nebo z jiné soustavy sluneční a naleznuv zde vhod- 

 né podmínky ke svému rozvoji, dal vznik rozmanitým 

 druhům ústrojenců. Ba zárodky z cizích těles nebeských 

 mohly se několikráte dostati na naši zemi a dodnes může 

 se tak díti. Ale jistě jich padne za rok jen několik na po- 

 vrch zeměkoule a jsouce podobny zárodkům nejjednoduš- 

 ších ústrojenců naší země, nemohou býti rozpoznány mezi 

 množstvím zárodků, které se stále v ovzduší naší země 

 vznášejí. 



Druhý názor o vzniku života je domněnka, že život 

 vznikl anebo dodnes vzniká náhodným střetnutím 

 sloučenin v neživé přírodě a že vznikly jednoduché 



15 



