ných živých bytostí nejsou bezvýznamné. Dodávají jim na 

 příklad tuhosti, pevnosti, nebo jsou jim ochranou proti 

 nepřátelským jiným živým bytostem. Chemickou přemě- 

 nou přijatých látek může dále živá bytost uvolniti 

 energii, které může pak ve svůj prospěch rozmanitým 

 způsobem využíti. Tak okysličují některé bakterie (b. ni- 

 trátové) kyselinu dusitou (HNOo) na kyselinu dusičnou 

 {HNO3) a takto uvolněné energie užívají k rozkladu kyse- 

 liny uhličité (HoCOo), při čemž vyrábějí uhlohydráty nebo 

 jiné ústrojné sloučeniny uhlíkaté, jichž nezbytně ke své 

 výživě potřebují. 



Látky, které bylo živé tělo při své výživě vytvořilo, 

 mohou v něm doznati pozdějších různých změn. Část jich 

 živá hmota rozloží, aby získala volnou energii, 

 některé vyloučí ven ze svého těla, jiné do zvláštních 

 nádržek uloží uvnitř svého těla. Dějí se tedy 

 uvnitř živého těla trvale rozmanité látkové přeměny 

 a lze říci, že úplného klidu v živé hmotě nikdy není. Do- 

 staví-li se takový úplný klid, znamená to smrt, hmota živá 

 se stane hmotou neživou. 



Krystal je v celém rozsahu svém stejného chemického 

 složení a stejných vlastností fysikálních, je homogenní. 

 Neživé předměty jsou buď takto homogenními anebo se 

 skládají z homogenních částic rozmanitě spolu smíšených. 

 Živá bytost nikdy není homogenní, nýbrž jeví 

 složitou vnitřní stavbu, takže má hmota, jíž jsou tvořeny, 

 na různých místech různé chemické složení a různé fysi- 

 kální vlastnosti. Avšak tato nehomogennost není zcela 

 libovolná a nezákonitá. Živá bytost se v tom ohledu p o- 

 dobá složitému stroji, jehož součásti mají určitý 

 tvar a určitou polohu proti ostatním součástem stroje, 

 čímž právě je mu umožněna určitá výkonnost. Jako jsou 

 stroje rozmanité složitosti, tak je také stavba různých ži- 

 vých bytostí různěsložitáa zdá se, že vždy má nějaký 

 význam pro udržení existence živé bytosti 

 anebo pro vytvoření a udržení jeho potomstva. 



Zárodky, z nichž mají vzniknout nová individua, 

 jsou zpravidla mnohem jednoduššího složení i tvaru, nežli 

 bytost, která je byla vytvořila, zplodila. Během dalšího 

 svého vývoje může takový zárodek zcela nezávisle na 

 mateřské bytosti dosíci téže složitosti a sice řadou pro- 

 měn zákonitě po sobě následujících. Za stejných zevních 

 okolností vyvine se ze zárodku bytost vyznačená týmiž 

 vlastnostmi, jaké měla bytost mateřská anebo rodiče; pod- 

 statné vlastnosti živých bytostí projevují se též zpravidla 

 v potomstvu, jsou dědičné. 



Při vývoji dospělé bytosti z jednoduchého zárodku, 

 staví nová bytost sama své tělo samočinně, 



